У збірнику публікують праці з актуальних проблем палеонтології, тафономії, палеоекології, біостратиграфії верхнього докембрію, палеозою, мезозою, кай- нозою України, а також наукову хроніку тощо. Проблематика: актуальні питання геології, тектоніки, математичного моделювання геологічних процесів, літології, екології, історії науки Склад редколегії: Іваніна А.В. – головний редактор, Шайнога І.В. – відповідальний секретар редколегії ISSN 2078-6212 (Print) Видавець: Львівський національний університет імені Івана Франка Виходить з 1961 р. Періодичність виходу журналу: один раз на рік Класифікаційний індекс УДК (для наукових видань) УДК 56 Мови публікування: українська або англійська DOI: 10.30970/pal. Сторінка геологічного факультету ЛНУ ім.І.Франка
Колекція фосилій рослинних і тваринних решток Палеонтологічного музею Львівського національного університету імені Івана Франка»: значення, сучасний стан, перспективи використання
З часу становлення Геологічного (1852), а згодом Палеонтологічного музею (2004) Львівського Університету, кількість його експонатів та колекцій – фосилій різного віку та походження – значно зросла. Водночас з їхнім кількісним збільшенням та систематичним біорізноманіттям зросло значення палеонтологічних об’єктів, яке полягає у науково-дослідному, навчально-пізнавальному, культурно-освітньому аспектах. Крім того, вони є об’єктами, що формують меморіальну, історичну, національну й природну (геологічну) спадщину закладу вищої освіти та краю, з якого вони походять. До них постійно звертаються дослідники під час визначення викопних решток і порівняння з ними нових палеонтологічних зборів, їх додаткового вивчення; під час обґрунтування віку відкладів, побудові стратиграфічних схем і кореляції відкладів. Колекції оригіналів містять: голотипи видів – еталонні екземпляри міжнародного значення, типові види – таксони з чітко вираженими морфологічними ознаками, що використовують для діагностики конкретних груп організмів, види-індекси – організми з швидкими темпами еволюції і з вузьким стратиграфічним діапазоном, яким належить роль індикаторів відносного віку гірських осадових порід, і їх розглядають як головні біотичні події у відтворенні послідовності еволюції планети Земля. Серед них також є представники глобального, регіонального і місцевого (локального) рівня. Науковий фонд музею, частиною якого, безсумнівно, є монографічні палеонтологічні колекції, заслуговують національного надбання. Історичне та меморіальне значення колекцій полягає в тому, що вони формувалися впродовж двох століть за участю видатних австрійських, польських, російських та українських дослідників: Л. Цейшнера, З. Паздро, В. Зиха, В. Рогаля, Р. Зубера, Я. Чарноцького, Б. Кокошинської, Л. Горбач, В. Кудріна, В.Шеремети, О. Вялова, В. Горецького, Я. Кульчицького, Р. Лещуха, А. Іваніни, В.Узіюка та багатьох інших. Варто зазначити, що, крім фосилій, зібраних з території України, є представники, що походять з різних куточків світу планети Земля, що ще більше підвищує значення палеонтологічних колекцій, оскільки вони доповнюють не лише колекції фосилій Палеонтологічних музеїв або їх філій України, а й колекції Природничих музеїв світу. Серед викопних решток та продуктів життєдіяльності Палеонтологічного музею є еталонні, цінні та рідкісні екземпляри, монографічні колекції та колекції, що використовують у тематичних експозиціях та виставках, зокрема, відділів Систематичної палеонтології, Історичної геології, Палеоекології, Антропогенної палеонтології, Регіональної палеонтології та Монографічного відділу. Колекція фосилій рослинних і тваринних решток Палеонтологічного музею Львівського національного університету імені Івана Франка не має аналогів в Україні та світі. Колекція, заснована 1825 р., є унікальною, не підлягає відтворенню і доповнює музейні фонди і колекції Палеонтологічних музеїв України та світу. Ключові слова: Колекція, фосилії, база даних, Палеонтологічний музей
Copyright (c) 2022 Палеонтологічний збірник
СТРАТИГРАФІЯ ВІДКЛАДІВ ВЕРХНЬОЇ КРЕЙДИ ПІВНІЧНОЇ ОКРАЇНИ ДОНБАСУ ЗА ФОРАМІНІФЕРАМИ
Досліджено верхньокрейдову товщу Північної окраїни Донбасу за форамініферами. Доповнено біостратиграфічну характеристику сеноманських, туронських, коньяцьких, сантонських, кампанських і маастрихтських відкладів. Для цього регіону вперше розроблено біостратиграфічну шкалу за бентосними форамініферами, в якій виділено 17 форамініферових зон і 18 підзон. Зональний поділ зроблено на підставі стратиграфічного і латерального поширення таксонів. Для форамініферових зон вказано види-індекси і характерні види форамініфер. Зазначено відповідність цих зон макрофауністичним зонам, а також місцевим стратиграфічним підрозділам верхньокрейдових відкладів Північної окраїни Донбасу. За форамініферами обґрунтовано вік вапнистих пісковиків (с. Глафірівка, Луганська обл.) нижнім туроном. Віднайдено розріз Березівського кар’єру (Луганська обл.), в якому туроннижньоконьяцькі відклади залягають без перериву. У кампанському ярусі Північної окраїни Донбасу виділено середній під’ярус в обсязі форамініферової зони Brotzenella monterelensis. Уточнено вік нижньої частини сидорівської світи, а отже, сентянівську, тарасівську, розалинівську підсвіти віднесено до середнього кампану. За результатами дослідження верхньомаастрихтських відкладів (с. Шандриголове, Донецька обл. і Куп’янська опорна св. № 1, с. Підвисоке, Харківська обл.) визначено форамініферову зону Hanzawaia ekblomi, доведено наявність відкладів верхнього маастрихту. Удосконалено стратиграфічну схему верхньокрейдових відкладів Північної окраїни Донбасу шляхом уведення біозональної шкали за бентосними форамініферами. За мікропалеонтологічними дослідженнями уточнено обсяги та межі слов’яногірської, широківської, єланчицької, криволуцької, сидорівської, коноплянівської, кам’янобрідської світ і їх підсвіт Північної окраїни Донбасу.
Попередні результати експериментальних досліджень з використання методик мацерації верхньокайнозойських відкладів України для цілей спорово-пилкового аналізу
Результативність палінологічних досліджень значною мірою залежить від застосування найбільш оптимальних методик мацерації, тому завдання удосконалення методичної основи палінологічних досліджень наразі дуже актуальне. Особливо значимо це для субаеральних верхньокайнозойських відкладів, з яких екстрадиція спор та пилку зазвичай є дуже складною. Важливим аспектом сучасного етапу палінологічних досліджень кайнозойських відкладів України є оптимізація методик мацерації для збільшення їх економічності та зменшення тривалості. Мета нашого дослідження - експериментальні роботи з визначення ефективності застосування методики мацерації Хорватського геологічного інституту для екстрадиції пилку та спор з субаеральних верхньокайнозойських порід України та підбір найбільш оптимального методу мацерації для цих відкладів. Для експерименту було обрано континентальні відклади верхнього пліоцену та голоцену, розкриті у двох відслоненнях, розташованих у межах Харківської та Херсонської областей України. Обидва розрізи є унікальними, тому що в межах регіонів досліджень наразі проходять бойові дії і зазначені об’єкти ще довгий час не будуть досяжні для проведення наукових досліджень. Для мацерації зразків було паралельно застосовано дві методики – одна, що використовують в Інституті геологічних наук НАН України; інша – в Хорватському геологічному інституті. Наведено детальний опис зазначених методик мацерації та результати аналізу отриманих даних. З’ясовано позитивні та негативні аспекти застосування важкої рідини ZnCl, яку використовують у Хорватському геологічному інституті, для сепарації пилку з верхньокайнозойських порід України. Обґрунтовано висновок про те, що для субаеральних відкладів пліоцену та голоцену (викопні ґрунти, міжґрунтові глини та леси) України метод Хорватського геологічного інституту неефективний. Акцентовано увагу на ефективності зазначеного методу для екстрадиції водоростей з кайнозойських відкладів, а також пилку та спор з порід іншого генезису та віку.
ПАЛІНОЛОГІЧНА ХАРАКТЕРИСТИКА ВУГІЛЬНОГО ПЛАСТА n8 ШАХТИ ЧЕРВОНОГРАДСЬКА – 1 ЛЬВІВСЬКО-ВОЛИНСЬКОГО БАСЕЙНУ
З огляду на удосконалення методологічних засад використання палінології у стратиграфії, появу оновленої класифікації спор і пилку деталізовано палінологічну характеристику вугілля пласта n8 шахти Червоноградська – 1 Львівсько-Волинського басейну. В структурі паліноспектрів виділено категорії таксонів: за кількісними співвідношеннями - домінанти, субдомінанти, рідкісні; за характером поширення у розрізі - транзитні, характерні та керівні. За палінологічними даними уточнено стратиграфічне положення вугільного пласта n8 . За складом керівних таксонів (а це спори: Dictyotriletes bireticulatus (Ibr.) Pot. et Kr., Radiizonates aligerens Knox, Raistrickia fulva Art., Alatisporites pustulatus Ibr., Cirratriradites saturni (Ibr.) S., W. et B., Punctatosporites minutus Ibr.; та пилок Florinites similis Kos., Platysaccus Pot. et Kl., Wilsonia vesicata Kos.) відносний вік вугілля пласта n8 шахти Червоноградська–1 і відповідно верхньої частини бужанської світи – башкир, пенсильваній.
ПРИЖИТТЄВІ ПОШКОДЖЕННЯ ЧЕРЕПАШОК НЕМОРСЬКИХ ДВОСТУЛКОВИХ МОЛЮСКІВ З КАРБОНУ ДОНЕЦЬКОГО БАСЕЙНУ
З моспинської світи (пізній башкир, ранній пенсильваній) Центрального Донбасу описано патології черепашок неморських бівальвій роду Carbonicola. Фосилії походять з червоноколірних та сірих лагунних алевролітів, що залягають серед дельтових пісковиків у 43 м нижче вапняку G1 2 . Пошкодженими є близько 6.5 % черепашок. Патології черепашок діляться на три групи: (1) еліпсоїдальні дрібні поглиблення, (2) тонкі борозни, (3) часті тонкі складочки. Ці патології дуже схожі на травми небіологічного характеру черепашок сучасних морських і прісноводних бівальвій, що ведуть інфаунний та напівінфаунний спосіб життя. На основі аналізу морфології пошкоджень, фаціальної приуроченості фосилій та за результатами порівняльного аналізу викопного і рецентного матеріалу зроблено висновок щодо небіологічного (не хижацького) походження вивчених патологій. Вірогідно, ці прижиттєві пошкодження виникли внаслідок закопування молюсків у товщу донного осаду.
NEW SPECIES OF COILED NAUTILOIDS FROM THE PENNSYLVANIAN OF THE DONETS BASIN, UKRAINE
Two new species of coiled nautiloids, Gzheloceras poletaevi sp. nov. and Celox oliphanti sp. nov., are described from the Late Bashkirian and Early Moscovian of the Central Donets Basin, Ukraine. Gzheloceras poletaevi sp. nov. differs from Gzheloceras aisenvergi in absence of a longitudinal ridge on the ventolateral shoulder and more compressed whorl profile; Gzheloceras poletaevi differs from Gzheloceras striatum in absence of a spiral lateral ribs and less compressed whorl. Gzheloceras poletaevi is distinguished from Gzheloceras memorandum by more compressed whorl profile and thinly discoidal conch. Gzheloceras poletaevi differs from Gzheloceras pulcher in the absence of a thin transverse lateral ribs and longitudinal ridge on the ventolateral shoulder. Celox oliphanti sp. nov. differs from Celox erratica by delicate growth lines on the conch surface and more rapid whorl’s increase in width and height.
МІКРОПАЛЕОНТОЛОГІЧНІ КОЛЕКЦІЇ М. В. ЯРЦЕВОЇ В ІНСТИТУТІ ГЕОЛОГІЧНИХ НАУК НАН УКРАЇНИ
Наведено загальну інформацію про колекції мікрофауни М. В. Ярцевої (1909–1999), які зберігаються в Інституті геологічних наук НАН України: форамініфери роду Halkyardia еоцену України; нумуліти середнього і верхнього еоцену Українського щита, Західного Причорномор’я; міліоліди (форамініфери) еоцену Нікопольського району Українського щита; дрібні бентосні форамініфери і остракоди еоцену, олігоцену і міоцену Нікопольського району Українського щита; дрібні форамініфери Криворізького району Українського щита; дрібні бентосні форамініфери (міліоліди) міоцену Північного Кавказу; дрібні бентосні форамініфери палеоцену стратотипових свердловин Бахчисарайського району Криму; харофіти верхнього фамену Руської платформи. Наведено друковані і рукописні праці М. В. Ярцевої, з якими пов’язані зазначені палеонтологічні колекції
ВЧЕНА ТА ВЧИТЕЛЬКА (ПАМ’ЯТІ ДОКТОРА ГЕОЛОГО-МІНЕРАЛОГІЧНИХ НАУК, ПРОФЕСОРА АІДИ СЕРГІЇВНИ АНДРЄЄВОЇ-ГРИГОРОВИЧ)
Статтю присвячено Аіді Сергіївні Андрєєвій-Григорович – відомій ученій і дослідниці в галузі палеонтології, стратиграфії і геології, доктору геолого-мінералогічних наук, професору, старшому науковому співробітнику відділу стратиграфії і палеонтології мезозойських відкладів Інституту геологічних наук НАН України
Ігор Володимирович ШАЙНОГА (ДО 50-РІЧЧЯ З ДНЯ НАРОДЖЕННЯ)
Ігор Володимирович Шайнога - палеонтолог, геолог, кандидат геологічних наук, доцент кафедри загальної та історичної геології і палеонтології геологічного факультету Львівського національного університету імені Івана Франка
ЯКУШИН ЛЕОНІД МИКОЛАЙОВИЧ (до 60-річчя від дня народження)
13 травня 2022 року виповнилося 60 років відомому українському палеонтологу, стратиграфу, доктору геологічних наук, доценту, старшому науковому співробітнику відділу стратиграфії і палеонтології мезозойських відкладів Інституту геологічних наук НАН України, члену мезозойської комісії Стратиграфічного комітету України та бюро Національного стратиграфічного комітету України Леоніду Миколайовичу Якушину