У збірнику публікують наукові праці, які висвітлюють дослідження в Україні та за кордоном з тематики, що охоплює різноманітні аспекти вивчення германських і романських мов, а також з перекладознавства, зарубіжного й порівняльного літературознавства, класичної філології, методики викладання іноземних мов. Мови видання: українська та англійська. “Іноземна філологія” індексується у таких базах даних: MLA International Bibliography with Full Text (EBSCO), DOAJ, Index Copernicus, Google Scholar. Наказом Міністерства освіти і науки України від 17.03.2020 № 409 збірник включено до категорії “Б” Переліку наукових фахових видань України зі спеціальності 035 “Філологія”. Реєстрація суб'єкта у сфері друкованих медіа: Рішення Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення №1877 від 30.05.2024 р. Ідентифікатор медіа R30-04913 ISSN: 0320-2372 (друк.) ISSN: 2078-2373 (онлайн)
Автори, які публікуються у цьому збірнику, погоджуються з такими умовами: а. Автори залишають за собою право на авторство своєї праці та передають збірнику право її першої публікації на умовах ліцензії Creative Commons Attribution License https://creativecommons.org/licenses/by/3.0/, яка дозволяє іншим особам вільно розповсюджувати опубліковану працю з обов’язковим посиланням на її авторів та першу публікацію у цьому збірнику. б. Автори мають право укладати самостійні додаткові угоди щодо не ексклюзивного розповсюдження праці у тому вигляді, в якому вона була опублікована цим збірником (наприклад, розміщувати її в електронному інституційному сховищі або публікувати у складі монографії) за умови збереження посилання на її першу публікацію у цьому збірнику. в. Політика журналу дозволяє і заохочує розміщення авторами в мережі Інтернет (наприклад, в інституційних сховищах або на особистих веб-сайтах) рукопису праці як до подання його до редакції, так і під час редакційного опрацювання, оскільки це сприяє виникненню продуктивної наукової дискусії та позитивно позначається на оперативності та динаміці цитування опублікованих праць (див.The Effect of Open Access https://web-archive.southampton.ac.uk/opcit.eprints.org/oacitation-biblio.html). ПОЛОЖЕННЯ ПРО КОНФІДЕНЦІЙНІСТЬ Імена та електронні адреси, які вказуються користувачами сайту цього збірника, будуть використовуватись виключно для виконання внутрішніх технічних завдань цього журналу; вони не будуть поширюватись та передаватись стороннім особам.
ПОЯСНЮВАЛЬНА СИЛА СЕМІОТИЧНОГО МОДЕЛЮВАННЯ: СПРОБА СЕМІОТИКА ЗАЗИРНУТИ У ФІЛОСОФІЮ МОВИ
У статті розглянуто природу мовного знака з оглядового майданчика науки про семіозис – дію знаків. Зроблено стислий огляд розвитку семіотичних ідей та проаналізовано моделювання зв’язку значущих сутностей, що формують знак, у різних наукових школах. Виокремлено двоїсті та троїсті моделі знака з опорою на аналіз зв’язку: а) знаконосія та його значення (двоїсті моделі) та б) засобу представлення, засобу ментального відображення та об’єкта представлення (троїсті моделі). Зосереджено увагу на обґрунтуванні твердження про те, що тлумачення природи знака та сутностей, що утворюють різні моделі, невіддільне від тлумачення природи значення у семантиці. Висловлено припущення, що референційна теорія значення, представлена трикутником Огдена–Річардса, ґрунтується на моделі семіозису Чарльза Пірса. Постульовано, що з погляду семіотики філософія мови є не що iнше як розгляд природи мовних знаків через їхнє включення у троїсте відношення та природи семіозису, що уможливлює комунікацію. Ключові слова: семіотика, семантика, знак, моделювання, семантичний трикутник Оґдена- Річардса, Чарльз Пірс.
ВТОРИННІ РЕЗУЛЬТАТИВНІ ПРЕДИКАТИ В НІМЕЦЬКІЙ МОВІ
У статті розглянуто вторинні результативні предикати у німецькій мові, що складаються з повнозначного дієслова та прикметника. Завдяки аналізу низки німецьких тлумачних словників та творів художньої літератури з їхніми перекладами виявлено 315 результативних предикатів на кшталт leertrinken чи totschlagen. На основі цих предикатів виділено 85 прикметників та 155 матричних дієслів, що входять у їхній склад. Встановлено, що більшість матричних дієслів належать до класів дій та діяльностей за класифікацією З. Вендлера, рідше — до класу подій та станів. Усі такі дієслова використовуються як каузативи, при цьому дію та досягнення результату контролює живий суб’єкт. У процесі дослідження з’ясовано, що прикметники можуть утворювати результативні предикати тільки з тими дієсловами, у яких вони у прямому чи переносному значенні можуть виражати “післястан”. Ключові слова: акціональність, аспектуальність, результативність, вторинні результативні предикати, результативи.
ЕКСПРЕСИВНЕ МОВЛЕННЯ ЯК ЗАСІБ ГЕНДЕРНОГО ФРЕЙМУВАННЯ У ТЕЛЕВІЗІЙНИХ ТОК-ШОУ ЗІ ЗНАМЕНИТОСТЯМИ
У статті розглянуто специфіку гендерних відмінностей у використанні лінгвістичних експресивних засобів в інтерв’ю зі знаменитостями в ток-шоу Еллен Дедженерес. Мета дослідження – виявити особливості використання фонетичних, морфологічних, лексичних, семантичних та синтаксичних засобів знаменитостями жіночої та чоловічої статі для конструювання гендерної ідентичності в медіадискурсі. Як методологічну основу цього дослідження було використано підходи теорії фреймінгу та аналізу медіадискурсу. Якісно проаналізовано 98 прикладів, взятих з 20 інтерв’ю. Результати показують, що обидві статі схильні використовувати семантичні стратегії, але чоловіки віддають перевагу фонетичній та синтаксичній структурі, а жінки – лексичним засобам, що свідчить про спробу підтвердити сформовані громадськістю гендерні очікування. Дослідження робить внесок у загальне вивчення ролі мовних засобів експресивності у створенні гендерно означених публічних ‘я’ на перетині лінгвістики, гендеру та медіа. Ключові слова: експресивні засоби, гендерно-дискурсний аналіз, теорія фреймінгу, медіалінгвістика, ток-шоу знаменитостей, конструювання публічного образу.
МІФОПОЕТИКА ЯК ДИСКУРСИВНИЙ ЗАСІБ РОСІЙСЬКОЇ ІНФОРМАЦІЙНОЇ ВІЙНИ НА КАНАЛІ RT
У статті досліджуються дискурсивні засоби створення ідеологічно упереджених наративів, або, за термінологією критичного дискурсивного аналізу (КДА) – міфотворення, на російському держав- ному англомовному медіаканалі RT. Підґрунтям послужили тексти 22 англомовних новин, зібраних на каналі RT протягом чотирьох днів у лютому 2025 року. Дослідження проведено в межах дискур- сивного аналізу текстового рівня висвітлення новин на RT. Теоретичною передумовою дослідження є роботи науковців-лінгвістів, присвячені КДА новин. На основі аналізу корпусу виявлено декілька тематичних аспектів міфотворення та проаналізовано супутні дискурсивні техніки міфотворення на RT. У статті схарактеризовано упереджену лінгвістичну репрезентацію політичної напруженості між Росією та Заходом, зокрема у російсько-українській війні. Також зосереджено увагу на виявленні більш прихованих особливостей міфопоетики за допо- могою КДА та визначено дискурсивні засоби, які використовуються для відображення ідеологічної упередженості. Ключові слова: міфопоетика, RT, пропаганда, КДА, ідеологія, медійна упередженість, російсько- українська війна.
“ПРОМОВА, ЩО ПРИГОЛОМШИЛА ЄВРОПУ”: ВЕРБАЛЬНІ ЕФЕКТИ ВИСТУПУ ВІЦЕ-ПРЕЗИДЕНТА США ДЖЕЙ ДІ ВЕНСА В МЮНХЕНІ У 2025 РОЦІ
Мета статті – виявлення розбіжностей між нега тивними враженнями європейських ЗМІ про промову віце-президента США Джей Ді Венса на Мюнхенській безпековій конференції 2025 року й запропонованими ним ідеями спільних цінностей і голосу народу. Відповідно у статті задіяно процедуру “трансформації ідеї в ефект”, яка спирається на три різновиди лінгвокогнітивних структур, що пос лідовно впливають на творення вербальних вражень. Завдяки вкоріненості в свідомості мовців морфосинтаксичні конструкції як єдність форми й значення мають більший вплив на аудиторію, ніж окремі слова чи словосполучення, що обираються в момент комунікації. Різні ступені помітності конструкцій у висловленні зумовлені їхнім уживанням у трьох позиціях: привернення уваги, її утримання й спонукання, призначеного для управління поведінкою адресата. Образ-схеми кодують відносини між тілом людини й навколишнім середовищем, диференціюючи ефекти домінування й підпорядкованості референтів. З’ясовано, що промова віце-президента США Джей Ді Венса створює негативні вербальні враження у двох – кумулятивній і звинувачувальній – секціях. Перша з них зосереджена на недоліках європейських лідерів, зображаючи віце-президента як джерело впливу на їхню політику, й наводить приклади їхніх дій, спрямованих на блокування свободи слова. Критика європейського керівництва наголошується у позиціях привернення уваги окремих висловлювань конструкцією I look, яка вказує на мовця п’ять разів, і займенником you, що позначає лідерів кілька разів поспіль, звинувачуючи їх в страху перед своїм населенням. Віце-президент постає як рупор народу, хоч не нехтує дезінформацією: покладає відповідальність за недоліки на попередню американську адміністрацію, у пошуках винних змішує функції різних гілок європейської влади й повторює одні й ті самі факти по кілька разів. Виявлено, що звинувачувальна секція промови зображає європейських політиків як джерело кризи демократії, що відображено використанням vote-, care- і think-конструкцій, які характеризують громадян, і dismiss- і shut-конструкцій, що зображають політиків. Крім вербальних засобів, причини неприйнятності європейцями позиції віце-президента пояснені в статті тим екстралінгвальним фактором, що в індексі свободи за 2024 рік 9 європейських держав зараховано до країн з повною демократією, а США – з неповною. Ключові слова: вербальний ефект, процедура трансформації ідеї в ефект, морфосинтаксична конструкція, салієнтність, образ-схема, промова, віце-президент США Джей Ді Венс.
АЛЮЗІЯ ЯК МАРКЕР ІМПЛІЦИТНОЇ ІНТЕРТЕКСТУАЛЬНОСТІ В АНГЛІЙСЬКОМОВНОМУ ХУДОЖНЬОМУ ДИСКУРСІ XX СТОЛІТТЯ
Статтю присвячено дослідженню маркування алюзій з метою розкриття їх семантико-функційного потенціалу у художньому дискурсі. Аналіз феномена інтертекстуальності допоміг виявити алюзійні включення та визначити засоби їх маркування у романах. У художньому дискурсі XX ст. було ідентифіковано та класифіковано за тематичним аспектом такі імпліцитні інтертекстуальні маркери, як алюзії на поп-культуру, інтертекстуальні алюзії, історичні алюзії, біблійні й міфологічні алюзії. Визначено, що алюзії створюють багатошаровий текстовий простір та можуть виконувати наступні функції у художньому дискурсі: філософську, образну, естетико-пізнавальну, характерологічну, символічну, функції відсилання до тексту-джерела та створення іронічного ефекту. Результати дослідження полягають у розробленні авторської таксономії імпліцитних маркерів інтертекстуальності, що дає змогу оцінити вплив рівня читацької компетенції на розуміння художніх текстів. Ключові слова: алюзія, художній текст, художній дискурс, імпліцитна інтертекстуальність, інтертекстуальний маркер.
СИНТАКСИЧНІ ПОРІВНЯЛЬНІ КОНСТРУКЦІЇ ЗАПЕРЕЧЕННЯ: ТЕМА ІДЕНТИЧНОСТІ У ПОСТКОЛОНІАЛЬНОМУ СУСПІЛЬСТВІ
Заперечення – це прагматична універсалія людської мови, яка дає змогу мовцям заперечувати, суперечити або інвертувати твердження. Синтаксично заперечення може бути реалізоване різними способами, залежно від мови та її граматичних правил. У цій статті розглянуто синтаксичні порівняльні конструкції заперечення, їхні різні типи, функції та значення в лінгвістичній теорії. Заперечення – це багатогранний синтаксичний прийом в аглійському постколоніальному літературному дискурсі, який формує структуру наративу, розвиток персонажів та залучення читача. Його аналіз дає цінні уявлення про складну взаємодію між мовою та літературою, підкреслюючи взаємодію між формою, значенням та інтерпретацією. Аналіз емпіричного матеріалу також дає змогу стверджувати, що такі конструкції у вираженні заперечення знаходять свій відбиток у ситуаціях, де вирішальним моментом є особливий емоційний настрій між комунікантами. Ключові слова: постколоніальна література, заперечення, дискурс, порівняльна конструкція, синтаксис, прагматична універсалія.
ЗАПЕРЕЧЕННЯ ЯК ПРАГМАТИЧНИЙ ІНСТРУМЕНТ САСПЕНСУ: ЛІНГВІСТИЧНЕ ДОСЛІДЖЕННЯ ПСИХОЛОГІЧНИХ ТРИЛЕРІВ
У статті досліджено взаємодію між саспенсом і запереченням у межах наративних структур із застосуванням всебічного аналізу літературних теорій та зразкових текстів. Встановлено, що са- спенс – ключовий наративний механізм – тісно переплетений із різними формами заперечення, що підсилюють очікування та емоційну залученість читача. Дослідження охоплює детальний розгляд наукових підходів у поєднанні з практичними прикладами, щоб показати, як взаємодія саспенсу й заперечення сприяє захопленню читача. Окрему увагу приділено лінгвістичному та прагматичному аналізу трьох британських психологічних трилерів – “Behind Closed Doors” Б. А. Паріс, “The Girl on theTrain” П. Гокінз та “Before I Go to Sleep” С. Дж. Вотсона – для демонстрації того, як заперечення функціонує в реальних наративних умовах. Аналіз засвідчує, що заперечення – метамовне, неявне або прагматичне (приховування інформації) – суттєво підсилює елемент саспенсу, підтримуючи високий рівень зацікавлення, особливо у жанрі трилеру. Отримані результати дають змогу оцінити когнітивний та емоційний резонанс таких наративних стратегій, що підкреслює їхню ключову роль у сучасному оповіданні. Наведений опис взаємозалежності між саспенсом і запереченням сприяє глибшому розумінню їхніх функціональних механізмів і робить внесок у наратологію та літературознавство. Ключові слова: саспенс, заперечення, саспенсне заперечення, типи заперечення, наративні стратегії, літературна лінгвістика.
ТРАНСРЕДАГУВАННЯ: ІСТОРІЯ ТА ТЕОРЕТИЧНЕ ОБҐРУНТУВАННЯ КОНЦЕПЦІЇ
У статті простежено еволюцію перекладацької думки, що уможливила виникнення та легітимізацію концепції трансредагування. Проаналізовано ключові теоретичні підходи, що змістили фокус з лінгвістичної еквівалентності на соціокультурні параметри. Розглянуто теорію полісистем для пояснення макрорівневих умов, теорію скопосу для обґрунтування функціональної доцільності трансформацій, а також концепції патронажу та агентності перекладача. Схарактеризовано методологію, що поєднує концептуальний, порівняльний аналіз та метод аналізу конкретних ситуацій. На прикладі перекладів Біблії, російського видання книги Ю. Н. Харарі та новин про COVID-19 у Китаї виявлено системне застосування технік (вилучення, додавання, лексичні маніпуляції) для просування ідеологічних наративів. З’ясовано відмінності між трансредагуванням, адаптацією та цензурою. Встановлено, що трансредагування є цілеспрямованою стратегією, а перекладач виступає активним соціальним діячем. Ключові слова: трансредагування, теорія перекладу, теорія скопосу, теорія полісистем, маніпуляція в перекладі, видимість перекладача, ідеологія.
Мета статті – обґрунтувати поняття “етнотекстуальність” як окремий тип текстової референційності та рефлексивності й дослідити динаміку репрезентації “етнотекстуальності” у перекладі. Враховуючи тенденції етнокультурної нейтралізації (Л. Венуті) в іншомовних інтерпретаціях, окреслено основні редакторсько-видавничі підходи до перекладу, що сприяють актуалізації етноспецифіки вихідного тексту. Відповідно етнотекстуальність розглянуто як властивість тексту, що відображає глибинний зв’язок з етнокультурним світосприйняттям, незалежно від жанрової приналежності тексту чи навіть первинної мети його створення. З’ясовано, що етнотекстуальність актуалізує етнічну ідентичність, ментальність, міфологеми, систему цінностей певної спільноти через мовні, сюжетні, символічні та інтертекстуальні засоби. Розширено розуміння етнотекстуальності як якора пам’яті в тексті і доведено, що переклад тоді набуває нового статусу – акту “мнемонічного посередництва” (Л. Бонд). Переклад постає як “мнемонічний архів”, а перекладач і редактор – як дієвці, що формують способи історизації етнотекстуального змісту. Ключові слова: етнотекст, етнотекстуальність, інтертекстуальність, етнолінгвістика, етнографізм, переклад, перекладознавство, теорія перекладу.
ФУНКЦІОНУВАННЯ ТЕРМІНІВ-ПАРОНІМІВ НА ПОЗНАЧЕННЯ МОНОПОЛЬНОЇ ВЛАДИ В УКРАЇНСЬКІЙ ТА АНГЛІЙСЬКІЙ МОВАХ
У статті розглянутo реальні випадки неточного вживання термінів-паронімів, що простежують- ся навіть у фахових та довідкових виданнях як українською, так і англійською мовами. На основі аналізу фактичного вживання термінів “монопольна влада” monopoly powerі “монополістична влада” monopolistic power у фахових текстах виявлено також часте вживання їх гіпероніму в обох мовах “ринкова влада” market power. Міжмовна паронімія та цитування перекладів відомого англомовного економіста А. Пігу є одним із чинників підтримання вживання терміна “монополістична влада” в україномовних наукових текстах. З’ясовано, що в першій половині ХХ ст. майже однаково часто вжи- валися monopoly power та monopolistic power, тоді як market power перебував на стадії становлення. Однак вже з 1970–1980-х років домінуючим став саме термін market power. За останні 25–30 років найбільш виразно цей ефект виявився у наукових публікаціях, особливо англомовних, що засвідчує стійку тенденцію до стандартизації термінології й підвищення точності наукового мовлення. Ключові слова: паронімія, паронімічні терміни, ринкова влада, монопольна влада, монополістична влада.
ВИБІР КОРПУСІВ ДЛЯ КОНТРАСТИВНОГО АНАЛІЗУ: ПРИКЛАД АНГЛІЙСЬКОЇ КАУЗАТИВНОЇ КОНСТРУКЦІЇ, ЩО ВВОДИТЬСЯ ПРЕДИКАТОМ “ENCOURAGE”, ТА ЇЇ УКРАЇНСЬКОГО ВІДПОВІДНИКА
Корпусна лінгвістика тісно поєдналася з іншими галузями лінгвістики, спричинивши, зокрема, появу корпуснобазованих зіставних досліджень. Це привернуло увагу до вибору та правильного застосування Tertium Comparationis у корпуснобазованих контрастивних дослідженнях. Представники норвезької школи корпусних зіставних досліджень аргументують, що проблему з вибором Tertium Comparationis можна подолати, використовуючи двонаправлений паралельний корпус, який містить як монолінгвальні дані, так і двонаправлені дані на основі перекладених текстів; інші дослідники в цій галузі досі попереджають про “ефекти перекладу” та відсутність належного Tertium Comparationis у паралельних корпусах. Дослідник, який бажає здійснити контрастивний аналіз англійсько-української мовної пари на основі корпусів, наштовхується на відсутність репрезентативних паралельних корпусів, оскільки вони все ще перебувають у процесі розробки. Головною метою представленого дослідження є демонстрація того, що два окремі корпуси (COCA та ГРАК) можуть бути використані для збору даних для контрастивного аналізу за умови правильного вибору Tertium Comparationis, що відображаєтиметься у побудованому пошуковому запиті. У дослідженні поняття “конструкції” використано як платформу для зіставлення, а розуміння “конструкції” прийнято у руслі теоретичної концепції конструкційної граматики. Об’єктом дослідження є каузативна конструкція з нефінітним комплементом, яка вводиться в англійській мові дієслівним предикатом “encourage”, та її українська еквівалентна конструкція, що вводиться предикатом “заохочувати”. Речення, що містять такі конструкції відносимо до речень з вторинною предикацією. Процес дослідження передбачав побудову правильних пошукових запитів, що формуються по різному в обох корпусах. Сформовані запити дали змогу зробити вибірку таких конструкцій в англійській та українській мовах. Отримані дані співставлено з більш частотними конструкціями такого типу та зроблено висновки щодо їх продуктивності у зіставлювальних мовах. Паралельний корпус ParaRook||EN→UK, що розміщений у ГРАК, використано як додатковий у цьому дослідженні. Приклади речень, що містять досліджувані конструкції в англійській мові, проаналізовано з огляду на отримані відповідники українською мовою, поміж яких засвідчено як еквівалентні конструкції, так і речення з описовим перекладом. Теоретична основа цього дослідження спирається на засади ужитковобазованої граматики конструкцій, де корпусні дані та частота вживання досліджуваних конструкцій відіграють важливу роль. Ключові слова: корпуснобазований контрастивний аналіз, Tertium Comparationis, каузативна конструкція, нефінітний комплемент, ужитковобазована граматика конструкцій, частота вживання.
ГЕНДЕРНА УПЕРЕДЖЕНІСТЬ В АНГЛО-УКРАЇНСЬКОМУ МАШИННОМУ ПЕРЕКЛАДІ: КОРПУСНИЙ АНАЛІЗ
У дослідженні розглянуто проблему гендерної упередженості в англо-українському машинному перекладі шляхом аналізу перекладів, згенерованих системами Google Translate та DeepL. Аналіз зосереджено на тому, як ці системи відтворюють гендерно нейтральні тексти, зокрема у професійній сфері, у випадках із займенниками та в контекстах, що традиційно асоціюються зі стереотипами. Методологія ґрунтується на корпусному підході з використанням змішаних методів, що поєднує якісний аналіз створеного вручну мінікорпусу з кількісним порівнянням частотних даних із Загального регіонально анотованого корпусу української мови (ГРАК). Було встановлено, що обидві системи часто віддають перевагу маскулінним формам, особливо щодо високостатусних і технічних професій. Така тенденція відтворює соціальні й культурні стереотипи, а отримані переклади нерідко відхиляються від природного гендерного розподілу в українській мові. Результати дослідження свідчать, що без спеціальних втручань машинний переклад може закріплювати гендерні стереотипи. Ключові слова: гендерна упередженість у машинному перекладі, англо-український переклад, корпус, Google Translate, DeepL, гендерно забарвлена мова.
“ЗРЕШТОЮ ЙОГО ЗУСТРІНЕШ”: ПОЕЗІЯ МІХАЛА ТАЛЛО, ЇЇ УКРАЇНСЬКИЙ ПЕРЕКЛАД І ПЕРЕГЛЯД ПЕРЕКЛАДАЦЬКИХ ПРИНЦИПІВ
Мета статті –розглянути словацькомовну поетичну збірку “Антимність” Міхала Талло та її український переклад Олександри Ковальчук. Талло опублікував свою поетичну збірку у 2018 році, і її цілком переклали українською мовою. Хоча збірка відносно невелика, її повний переклад – це дуже продумане рішення, оскільки вона пропонує читачам всеохопне уявлення про творчість автора та загальну концепцію поетичного циклу. На жаль, переклад викликав зацікавлення лише в літературних колах, і офіційних рецензій не опубліковано досі. Тому метою цієї статті є оцінити якість українського перекладу поезії Талло та зробити ширші висновки щодо перекладу експериментальної поезії загалом. Літературні тексти відображають і дійсність, і культуру, виражаючи погляд автора, водночас знаходячи відгук у ширшої читацької спільноти. Сучасна поезія, зокрема, часто кидає виклик традиційним формам через неоднозначність та парадокс, надаючи перевагу багатошаровим та плинним значенням над фіксованими інтерпретаціями. Ключовими елементами розуміння такої поезії є мова, повторювані концепти, естетична форма та засадничі ідеї. Якщо мова функціонує на поверхні, то ідеологія та поетика формують глибшу структуру та намір. Сама багатозначність часто стає ідейною позицією, опираючись стабільному значенню та вдаючись до інтерпретаційної множинності. На відміну від класичної поезії, яка дотримується чіткіших норм, експериментальна поезія не піддається традиційному аналізу та вимагає нових інтерпретаційних підходів. Такі тексти часто є гібридними та нелінійними, що вимагає стратегій перекладу, які зберігають складність та навмисну багатозначність, а не спрощують їх. Інструменти когнітивної семантики можуть зарадити перекладачам краще орієнтуватися в семантичних інноваціях оригіналу та відтворювати їх. Ключові слова: переклад поезії, експериментальна поезія, словацька література, оцінка якості перекладу, українська мова, поетика.
У статті розглянуто етимологію та семантику лексем на позначення дуба в індоєвропейських мовах. Виокремлено три основні праіндоєвропейські етимони: *derṷ-, *perkw-/perg- та *aik’- і простежено їхні рефлекси у різних індоєвропейських мовних групах (грецькій, латинській, санскриті, слов’янських, балтійських, германських, кельтських, іранських тощо). Відзначено взаємозв’язок між значенням лексем на позначення дуба та абстрактними поняттями, що відображено в культурно- міфологічному контексті (культ дуба, бог грому, сакральна топоніміка). Показано, що внаслідок семантичної деривації низка похідних від згаданих основ набуває абстрактних значень. Визначено випадки табуювання первісних назв у германських, балтійських і слов’янських мовах, а також відображення індоєвропейських основ у неіндоєвропейських мовах. Основи *derṷ- та *perkw- слід вважати архетипними в індоєвропейській дендронімії, тоді як *aik’- має пізніше походження. Ключові слова: індоєвропейські мови, дуб, етимологія, семантична деривація, дендроніми, табуїзація.
ТИПОЛОГІЧНІ ПАРАЛЕЛІ Й НАЦІОНАЛЬНІ ВІДМІННОСТІ АВТОБІОГРАФІЧНОГО КОНТЕКСТУ, СОЦІАЛЬНОЇ ПРОБЛЕМАТИКИ Й ОСОБЛИВОСТЕЙ ПОЕТИКИ У ПРОЗІ ЕДІТ ВОРТОН ТА ОЛЕНИ ПЧІЛКИ
У статті проаналізовано типологічні збіги та відмінності автобіографічного контексту, соціальної проблематики й особливостей поетики в прозі Е. Вортон (1862–1937) та О. Пчілки (1849–1930). Застосовано культурно-історичний, порівняльно-історичний, порівняльно-типологічний та біографічний методи. На основі зіставного аналізу особливостей способу художнього зображення дійсності в прозі двох видатних представниць американської та української літератур простежено специфіку світового літературного процесу кінця ХІХ – початку ХХ ст. Доведено, що обидві письменниці звертаються до поширеної на той час проблеми занепаду родової знаті, інтернаціональної теми, порушують проблеми безправного становища жінки під тиском застарілих умовностей і стереотипів, а також протистояння індивіда та соціального середовища. З’ясовано, що на відміну від аналізованих творів Е. Вортон, які є аполітичними, прозі О. Пчілки властива політизованість. Оцінено вплив натуралістичних ідей на прозу авторок. Виявлено, що їхнім творчим методам властиві окремі ознаки модерністського письма. Ключові слова: порівняльне літературознавство (компаративістика), типологічні збіги, тематика, проблематика, реалізм, натуралізм, модернізм.
ІНТЕРМЕДІАЛЬНЕ МОВОМИСЛЕННЯ (СУЧАСНА ЗАХІДНОЄВРОПЕЙСЬКА ТЕОРЕТИЧНА ДУМКА ЯК КЛЮЧ ДО “КАССАНДРИ” ЛЕСІ УКРАЇНКИ)
На основі теоретичних засад літературознавчо орієнтованої інтермедіальності, а також суміжних із нею ідей постструктуралізму, медіазнавства і театрознавства, обґрунтовано поняття письма і ширше літературного тексту як інтермедіуму. Методом уважного читання проаналізовано драматичний текст Кассандра Лесі Українки, який виявляє властивості міфологічної фігури, ім’я якої носить. Такий теоретичний підхід уможливив розгляд драматичного тексту Лесі Українки як складової світової культури, відслідковування функціонування “заселеного в заборонену і переслідувану мову” (Оксана Забужко) міфологічного образу Кассандри. Тому увагу зосереджено на таких вимірах літературного тексту як візуальність, звучність і перформативність. З’ясовано, що вимір звучності пов’язаний із поняттям голосу та крику. Голоси в “Кассандрі” Лесі Українки розглянуто як особливі мовні події, які об’єднують усне і письмове мовлення. В аспекті візуальності мовиться про візуальні символи, колористику, світлотіні, орнаментування мотивними зв’язками, а також організацію художнього простору. З урахуванням важливої ролі в тексті снування, прядіння, ткання, обрізання, вплітання, гаптування, розчісування, стверджується текстова перформативність. З’ясовано, що зосередження уваги у тексті на голосах, крикові, барвах, мотивних візерунках і оптиці, на перформативному процесі творення для налагодження зв’язку зі Світом слугує підставою для розуміння Долі як активного процесу самоутвердження. Ключові слова: драматичний текст, інтермедіум, звучність, візуальність, перформативність, Кассандра, Леся Українка.
ПОЕТИКА ГОЛОКОСТУ В РОМАНІ МАРТІНА ЕМІСА “ЗОНА ІНТЕРЕСУ”
У статті досліджено поетику художньої репрезентації Голокосту в романі британського письменника Мартіна Еміса “Зона інтересу” (2014). Проаналізовано складну наративну структуру твору, побудовану за принципом внутрішньої множинної фокалізації через три перспективи центральних персонажів. Досліджено реалізацію концепції “банальності зла” Ганни Арендт через зображення повсякденного життя персонажів у просторі концентраційного табору, символічну систему роману, мовностилістичні особливості та інтертекстуальні зв’язки. Розкрито специфіку хронотопної організації твору, проаналізовано лейтмотивну структуру та визначено жанрові особливості роману. Значної ваги надано дослідженню концепції пам’яті та свідчення як форми культурної пам’яті про травматичний історичний досвід. Доведено, що роман Еміса представляє інноваційний постмодерністський підхід до репрезентації Голокосту, поєднуючи історичну достовірність із високохудожньою формою та глибоким філософським змістом. Ключові слова: Голокост, пам’ять, бана льність зла, хронотоп, війна, постмодерністська поетика, Мартін Еміс.
“ALL PRESENT STILL”: САМОТНІСТЬ І ВІК У ПРОЗІ КРІСТОФЕРА ІШЕРВУДА
Статтю присвячено специфіці взаємозв’язку між віковою ідентичністю та феноменом самотності у художньому доробку англо-американського письменника Крістофера Ішервуда з позицій age studies (“вікових студій”). Виявлено вплив автобіографічного аспекту вікового дискурсу на формування як творчої манери автора назагал, так і поетики самотності в його текстах. У романі “Світ увечері” вік представлено як поведінкову модальність інфантильності, що зумовлює кризу стосунків та ідентичності протагоніста, а отже – його особистісне та соціальне відчуження. З’ясовано, що в романі “Візит туди” вікова дистанція між головним героєм та наратором уможливлює рефлексивний характер оповіді, фіксуючи віхи становлення Ішервуда як людини та митця і актуалізуючи динаміку життєвого досвіду. У романі “Самотній чоловік” представлено персонажа, який перебуває на межі середнього та похилого віку, що дає змогу окреслити теми старіння як біологічного та соціального фактору самотності, а смерті – як її абсолютної екзистенційної форми. Ключові слова: вік, самотність, ідентичність, Крістофер Ішервуд, age studies, автобіографізм.
НАРАТИВНІ АФЕКТИВНІ СТРУКТУРИ У РОМАНІ ДЖОНАТАНА САФРАНА ФОЕРА “СТРАШЕННО ГОЛОСНО ТА НЕЙМОВІРНО БЛИЗЬКО”
У статті запропоновано комплексний аналіз наративних афективних структур роману Джонатана Сафрана Фоера “Страшенно голосно та неймовірно близько”, зокрема, механізмів емоційного впливу, візуальних експериментів та фрагментованої оповіді. Окреслено теоретичні засади вивчення афективних структур літературного твору у контексті художньої реалізації теорії афектів із зосередженням уваги на теоретичних концепціях афекту Б. Спінози, Б. Массумі, Л. Берлант та П. Клаф. Проаналізовано аспекти моделі сюжетотворення та читацької рецепції з позицій афективної динаміки тексту. Обґрунтовано методологічний синтез класичних літературознавчих підходів з принципами новітніх когнітивних та афективних теорій для дослідження емоційного потенціалу художніх творів. Засвідчено перспективність поетикального аналізу афективних структур як інструменту розуміння емоційної архітектоніки сучасної літератури та її впливу на читача. Ключові слова: метамодернізм, трансмодальний аналіз, рецепція, смислова домінанта, афект, афективні структури.
НАРАТИВНА ЕМПАТІЯ У ФОКУСІ “ЕМОЦІЙНОГО ДОСВІДУ” (РОМАН МАРКА ЛЕВІ “УСЕ, ЩО НЕ БУЛО СКАЗАНО”)
Мета статті – дослідити наративну стратегію сучасного французького письменника Марка Леві. На матеріалі роману “Усе, що не було сказано” проаналізовані складові когнітивної моделі з фокусом на наративній емпатії. Акцентовано на методологічних засадах метамодернізму та посткласичної наратології, продуктивний розвиток яких засвідчують наукові джерела, зосереджені на вивченні поетикальних особливостей сучасної світової літератури. Охарактеризовано ключові напрями посткласичної наратології з особливим акцентом на когнітивних складових. Когнітивна модель роману представлена в призмі понять сучасної наративної теорії. Ключові слова: Метамодерн, метамодернізм, посткласична наратологія, когнітивістика, когнітивна модель, наративна емпатія, Марк Леві, “Усе, що не було сказано”.
... ЩОБ І В МОВІ, Й У ЖИТТІ МИ ЗАЛИШАЛИСЯ СОБОЮ (Інтерв’ю з перекладачем і письменником, професором Андрієм Содоморою)
СЛОВАЦЬКИЙ СЛОВНИК ПЕРЕКЛАДАЧІВ ГУМАНІТАРИСТИКИ (рецензія на: Slovník prekladateliek a prekladateľov: vedy o človeku a culture / eds. Katarína Bednárová, MáriaKusá, Silvia Rybárová. Bratislava : Ústav svetovej literatúry SAV, VEDA, 2024. 461 s.)
ДЖОН М. СВЕЙЛЗ – ЗНАНИЙ ПРИКЛАДНИЙ ЛІНГВІСТ ТА ОСВІТЯНИН