Вісник Львівського університету. Серія педагогічна
Вісник Львівського університету. Серія педагогічна включений до переліку фахових наукових видань України (Категорія "Б") зі спеціальностей А1 "Освітні науки", А2 "Дошкільна освіта", А3 "Початкова освіта", А4 "Середня освіта", А5 "Професійна освіта", А6 "Спеціальна освіта", І10 "Соціальна робота" відповідно до рішення Атестаціної колегії МОН України, затвердженого наказом МОН України від 15.04.2021 р. № 420. Збріник зареєстровано в міжнародних каталогах періодичних видань та базах даних: Google Scholar, Index Copernicus. Збірник друкує оригінальні (раніше ніде не опубліковані) наукові статті теоретичного та експериментального характеру з актуальних проблем сучасної філософії освіти, теорії та практики виховання учнівської та студентської молоді, дидактики середньої та вищої школи, історії педагогіки, соціальної та корекційної педагогіки, андрагогіки, освітнього менеджменту, порівняльної педагогіки тощо.
АДАПТИВНІ ЗАХОДИ ДЛЯ ПОДОЛАННЯ ОСВІТНІХ ВТРАТ ЗДОБУВАЧІВ ВИЩОЇ ОСВІТИ
Обґрунтовано необхідність вивчення освітніх втрат здобувачів закладів вищої освіти України в умовах тривалого дистанційного навчання, зумовленого пандемією та безпековими викликами і загрозами воєнного часу. Проаналізовано світовий досвід визначення освітніх втрат в умовах пандемії. Мета дослідження ‒ на підставі апробованого досвіду освітньої діяльності на географічному факультеті ЛНУ ім. Івана Франка та проведеного соціологічного дослідження визначити перелік адаптивних заходів для подолання освітніх втрат здобувачів. Для подолання освітніх втрат запропоновано впроваджувати таку систему заходів у закладах вищої освіти: навчальна підтримка, яка містить індивідуальні консультації з окремих дисциплін, адаптовані індивідуальні завдання для лабораторних, практичних і самостійних робіт, створення електронних курсів з навчальних дисциплін з обов’язковим і додатковим контентом, вибіркові дисципліни для посилення підготовки з фундаментальних курсів, самостійна робота здобувачів, рекомендації для саморозвитку здобувачів; організаційно-психологічна підтримка, зокрема фахова психологічна допомога, навчання позитивного мислення та управління стресом, мотивуючі публічні заходи, студентське наставництво, планування часу, вдосконалення навичок самодисципліни, адміністративно-правові механізми діяльності закладів вищої освіти; ресурсна підтримка здобувачів, що передбачає створення безпечного та сприятливого середовища навчання, безперешкодний доступ до необхідних ресурсів для успішного навчання. Наголошено на необхідності розробки методики об’єктивного оцінювання освітніх втрат здобувачів різних рівнів освіти. Зазначено, що адаптивні заходи для компенсації освітніх втрат мають бути адаптовані до специфіки окремих галузей знань і спеціальностей, ураховувати доцільність поєднання різних форм, методів і механізмів підтримки. Ключові слова: адаптивні заходи, освітні втрати, навчальні втрати, здобувачі вищої освіти, результати навчання, освітній процес.
Copyright (c) 2025 Вісник Львівського університету. Серія педагогічна
МОБІНГ У ПРОФЕСІЙНОМУ СЕРЕДОВИЩІ: АНАЛІЗ ПЕРЕДУМОВ, ПРИЧИН І ДІЯЛЬНОСТІ КЕРІВНИКА ЩОДО ЙОГО ПРОФІЛАКТИКИ
Статтю присвячено аналізу проблеми мобінгу у професійному середовищі в контексті виміру деструктивної взаємодії. Особливу увагу звернено на дослідження причин, способів їх прояву, шляхів корекції та профілактики мобінгу. Констатовано, що в системі професійних взаємин мобінг може бути доволі поширеною формою психологічного терору. Метою статті є з’ясування передумов і причин виникнення мобінгу у професійному середовищі, шляхів та способів діяльності керівника щодо його профілактики. Актуальність та вагомість окресленої проблеми обґрунтовано практикою створення у вітчизняному законодавстві належних правових умов для з’ясування ситуацій та реагування на випадки мобінгу. Зʼясовано, що мобінг може мати вияв у деструктивних комунікативних формах (висміювання, глузування), ізоляції, приниження компетентності чи авторитетності особи, морального тиску, створення важких умов роботи, фізичному насильстві тощо. Звернено увагу, що найчастіше мобінг виникає у середовищах, де панує авторитаризм, конкуренція, негативний морально-психологічний клімат. Задля профілактики мобінгу керівник професійного середовища може запроваджувати систему профілактичних заходів, яка охоплює такі типи дій: діагностичні, організаційні, медіаційні, дисциплінарні. Зазначено, що протидія мобінговим впливам неможлива без набуття керівником і підлеглими асертивності – відчуття власної гідності, визначення та збереження психологічних кордонів, утвердження самоповаги та поваги до інших. Задля розгортання ефективної діяльності щодо формування психологічно комфортного, ворожого до мобінгу, професійного середовища керівнику варто дотримуватись деяких рекомендацій: забезпечувати умови для успішної адаптації та психологічно комфортної інтеграції нових працівників, систематично інспектувати професійне середовище задля своєчасного прогнозування чи вияву мобінгу, утверджувати норми про недопустимість у професійному середовищі насильницької поведінки, брати безпосередню участь у вирішенні проблемних ситуацій, забезпечувати належну поінформованість працівників з метою уникнення зловживань чи маніпуляцій. Обґрунтовано, що проблема запобігання та корекції мобінгу у професійному середовищі набуває щораз більшої актуальності внаслідок виникнення нових форм його вираження. В межах висновків встановлено, що компетентність сучасного менеджера освіти повинна містити спеціальний компонент, який забезпечить готовність керівника виконувати профілактичну та корекційну діяльність щодо запобігання та пригнічення мобінгу. Наведено рекомендації для керівника щодо формування психологічно комфортного професійного середовища. Ключові слова: сучасні дослідження мобінгу, асертивність, професійне середовище, менеджмент, профілактика мобінгу, причини мобінгу, антимобінгова діяльність керівника.
КВАЛІМЕТРІЯ ЯК ПЕДАГОГІЧНИЙ ПІДХІД ДО ВИЗНАЧЕННЯ РІВНЯ РОЗВИТКУ ТВОРЧОГО ПОТЕНЦІАЛУ ВЧИТЕЛІВ
Розглянуто проблему кваліметричного підходу до оцінювання розвитку творчого потенціалу вчителів. Проаналізовано, що саме ефективність діяльності керівника визначається якістю управлінських рішень як фундаменту його управлінської компетентності. Акцентовано, що конкуренція відображається як на результативності особистості, так і на успішності закладу освіти. Особливої актуальності набуває кваліметричний інструментарій для ефективного прийняття управлінських рішень. Зазначено, що для вмілого управління якістю потрібно мати повну інформацію про розвиток творчого потенціалу тих, на кого можна впливати через контроль і планування. У літературі презентовано різноманітні форми та засоби формування компетентностей, однак недостатньо розроблено саме кваліметричні підходи до оцінювання рівнів творчого потенціалу вчителів. Розроблено авторську кваліметричну модель та інструментарій діагностування рівня розвитку творчого потенціалу вчителів. Модель передбачає інтегрований підхід до оцінювання творчого потенціалу шляхом зваження показників основних компонентів за їх значущістю. До базових компонентів моделі включено компетентності та здібності, колективну (командну) роботу, ціннісно-мотиваційну сферу та емоційний інтелект. Кожен компонент вимірюється відповідною методикою (наприклад, методикою незавершених речень, опитником цінностей, тестом Мільмана). Запропонований інструментарій дає змогу через спостереження та анкетування отримати кількісні показники поточного рівня творчого потенціалу вчителів і відстежувати позитивну динаміку їхнього розвитку. Розглянуті аспекти дають підстави стверджувати, що професійна діяльність учителя залежить від сформованості самоконтролю, самоорганізації та компетентності керівника ЗЗСО та ефективності управлінських рішень. Доведено, що результативність особистості є складовою якісної освіти, а стратегічний маркетинг, головною метою якого є досягнення цілі закладу освіти з урахуванням вимог і можливостей, є складовою маркетингового менеджменту. Ключові слова: управління розвитком творчого потенціалу вчителів, стратегічний маркетинг, модель управління, кваліметричний інструментарій, кваліметричний підхід, якість, динаміка трансформації особистості, конкурентоспроможність.
МУЛЬТИМОДАЛЬНІСТЬ У ПРОЦЕСІ ІНТЕГРОВАНОГО НАВЧАННЯ ПРОФЕСІЙНО-СПРЯМОВАНОЇ АНГЛІЙСЬКОЇ МОВИ МАЙБУТНІХ СОЦІАЛЬНИХ ПРАЦІВНИКІВ
Дослідження присвячено комплексному аналізу мультимодальності у процесі інтегрованого навчання професійно-спрямованої англійської мови майбутніх соціальних працівників. Сучасна англійська мова – не тільки освітня дисципліна, а й необхідний засіб для діалогу культур, інтеграції України у світову економічну систему, виконання спільних науково-технічних проєктів з іншими країнами. Зростає потреба у фахівцях, які володіють англійським мовленням, а також підготовлених для роботи з літературною іноземною мовою. Наведене сприяє значним змінам у практиці навчання професійно-спрямованої англійської мови майбутніх соціальних працівників, де домінує інтегрований підхід, за яким уже з першого заняття студенти навчаються іншомовного професійного спілкування. Стратегічні напрями розвитку сучасної освіти передбачають реалізацію інтегрованого підходу щодо побудови змісту професійної підготовки майбутніх фахівців. Такі орієнтири потребують переходу від традиційних лінійних моделей структурування знань до складних, від статичних дидактичних систем до динамічних, від уніфікації змісту освіти до розуміння його множинності. Особливої актуальності набуває мультимодальний підхід, який передбачає інтеграцію різних семіотичних систем у процесі комунікації та навчання. Зроблено теоретичне обґрунтування мультимодального підходу до викладання англійської мови за професійним спрямуванням з урахуванням взаємодії різних семіотичних систем у процесі навчання. Підтверджено актуальність дослідження, яка полягає у вимогах й потребах сучасного суспільства у висококваліфікованих фахівцях із високим рівнем володіння англійською мовою за професійним спрямуванням. Проаналізовано проблему мультимодальності у зарубіжному та вітчизняному науковому дискурсі. Визначено основні переваги використання мультимодальних дидактичних матеріалів під час інтегрованого навчання професійно-спрямованої англійської мови майбутніх соціальних працівників. Наведено перспективні напрями подальших наукових розвідок, які вбачаємо у визначенні сутності мультимодального підходу до інтегрованого навчання професійно-спрямованої англійської мови майбутніх соціальних працівників. Ключові слова: мультимодальність, семіотичні системи, інтегроване навчання, професійно-спрямована англійська мова, соціальний працівник.
ПЕДАГОГІЧНІ ЗАСАДИ ПРОФЕСІЙНОЇ ПІДГОТОВКИ МАЙБУТНІХ ФАХІВЦІВ ДЛЯ ЕКОНОМІЧНОЇ ГАЛУЗІ
Розглянуто сучасні підходи до професійної підготовки фахівців економічної галузі в контексті глобалізаційних викликів, цифровізації та змін ринку праці. Зазначено необхідність оновлення педагогічних стратегій, що забезпечують формування не лише теоретичних знань, а й практичних навичок майбутніх економістів. Проаналізовано сучасні наукові дослідження щодо інтеграції економічних і математичних дисциплін, використання інформаційних технологій, міждисциплінарного підходу та соціально-психологічних аспектів навчання. Окреслено основні напрями вдосконалення педагогічної теорії: компетентнісний підхід, інтеграція теорії та практики, цифровізація, індивідуалізація навчання та впровадження етичних стандартів у підготовку фахівців. Висвітлено роль педагогічної теорії у процесі формування конкурентоспроможних фахівців, здатних ефективно засвоювати навчальний матеріал та швидко адаптуватися до сучасного ринку праці. Сучасний ринок праці потребує не лише глибоких теоретичних знань, а й гнучкості, здатності до швидкого навчання та адаптації. Саме тому педагогічні підходи повинні ґрунтуватися на компетентнісному підході, інноваціях, інтеграції теорії з практикою, інтердисциплінарності, цифровізації, індивідуалізації навчання, етичній та соціальній відповідальності. Важливою складовою також є розвиток підприємницького мислення у студентів, що сприятиме формуванню не лише висококваліфікованих працівників, а й потенційних засновників власного бізнесу. Освіта має надати студентам не лише професійні навички, а й розуміння ринкових механізмів, фінансової грамотності, стратегічного планування та управління ризиками. З’ясовано, що оновлення підходів до підготовки майбутніх економістів сприятиме створенню освітнього середовища, яке відповідатиме вимогам сучасної економіки та сприятиме розвитку висококваліфікованих, адаптивних та соціально відповідальних фахівців. Ключові слова: професійна підготовка, економічна освіта, компетентнісний підхід, цифровізація, інтеграція теорії та практики, міждисциплінарність.
СКЛАДНОЩІ У ВИВЧЕННІ МАТЕМАТИКИ В ПОЧАТКОВІЙ ШКОЛІ ТА ШЛЯХИ ЇХ ПОДОЛАННЯ
Висвітлено складнощі у вивченні математики та ефективність їх подолання у здобувачів початкової освіти в контексті новітніх викликів, пов’язаних із швидким розвитком суспільства, зазначено, що педагогу для кращого засвоєння матеріалу потрібно якомога більше використовувати різних способів для подолання складнощів у вивченні певних тем з математики. До ключових компетентностей здобувачів освіти відносимо і математичну компетентність. Зʼясовано, відповідно до даних PISA 2022 р. з математики, що базового рівня досягли 58 % українських учнів, що засвідчують недостатній рівень математичних знань учнів. Наголошено, що найбільш ефективним із засобів підвищення рівня математичної освіти в закладі освіти має бути виразна диференціація стандартів математичної освіти та їх запровадження, вишкіл та перепідготовка, самопідготовка вчителів початкової освіти щодо формування математичних навичок здобувачів початкової освіти, які відповідатимуть вимогам сьогодення, та їх взаємна співпраця батьків і закладу освіти стосовно формування математичної компетентності дітей, діяльне залучення батьків до цього процесу у домашніх умовах, відповідно, через групову ігрову діяльність, зокрема через дидактичні ігри. Наведено зразки завдань, скерованих на формування у здобувачів математичних навичок, зацікавленість до вивчення математики не тільки на уроці, а й в позаурочний час, зазначено актуальні причини, чому математика є найскладнішим предметом у вивченні. Запропоновано деякі види дидактичних ігор, які можна застосовувати у математичній освітній галузі щодо формування математичної компетентності дітей. Ключові слова: математика, труднощі, навчання, дидактичні ігри, проблеми, подолання, початкова освіта, здобувачі початкової освіти, способи подолання.
ОРГАНІЗАЦІЯ ПСИХОЛОГО-ПЕДАГОГІЧНОГО СУПРОВОДУ У ПРОЦЕСІ ІНКЛЮЗИВНОЇ ОСВІТНЬО-ВИХОВНОЇ РОБОТИ В ЗВО
Презентовано аналіз основних підходів до організації психолого-педагогічного супроводу у процесі інклюзивної освітньо-виховної роботи в закладі вищої освіти. Актуалізовано, що запровадження інклюзивної освіти у закладі вищої освіти вимагає наявність професійних компетентностей викладача, його якісної самоорганізації, визначає загальні засади корпоративної культури науково-педагогічного колективу, вибудовує індивідуальну поведінку кожного учасника інклюзивного освітньо-виховного процесу, зокрема під час організації психолого-педагогічного супроводу здобувачів з особливими освітніми потребами. Проаналізовано нормативні документи, що передбачають алгоритми створення безбар’єрності та забезпечення однакових можливостей та вільного доступу до освіти, зокрема протягом життя. Зазначено, що для ефективної організації інклюзивного навчання у закладі вищої освіти створена група психолого-педагогічного супроводу повинна виконувати такі завдання: співпраця з усіма структурними підрозділами закладу вищої освіти; забезпечення навчально-реабілітаційного супроводу здобувачів з особливими освітніми потребами; розробка індивідуального навчального плану здобувача з особливими освітніми потребами; супровід, моніторинг виконання, внесення змін щодо індивідуального навчального плану здобувача з особливими освітніми потребами; організація підвищення кваліфікації, консультування, методична допомога педагогічного/науково-педагогічного складу та усіх залучених до організації інклюзивного навчання; інформаційно-просвітницька діяльність з формування толерантного ставлення до здобувачів з особливими освітніми потребами. Узагальнено основні тези щодо створення ефективного інклюзивного простору у закладі вищої освіти із використанням основних підходів до організації психолого-педагогічного супроводу у процесі інклюзивної освітньо-виховної роботи: колаборація та командна робота, унікальність та індивідуальність кожного учасника інклюзивного простору, актуалізація сильних сторін здобувачів з особливими освітніми потребами, створення комунікативних портфоліо, створення ситуації успіху, організація інтерактивної групової роботи (проєкти). Ключові слова: психолого-педагогічний супровід, професійна компетентність, самоорганізація викладача, освітньо-виховна робота, інклюзивний простір, здобувачі з особливими освітніми потребами.
ОСВІТНЬО-ПЕДАГОГІЧНІ УМОВИ ФОРМУВАННЯ ГОТОВНОСТІ ДО ІННОВАЦІЙНОЇ ДІЯЛЬНОСТІ ПЕДАГОГІВ НАВЧАЛЬНО-РЕАБІЛІТАЦІЙНИХ ЦЕНТРІВ
Статтю присвячено визначенню та обґрунтуванню освітньо-педагогічних умов формування готовності до інноваційної діяльності педагогів навчально-реабілітаційних центрів в умовах Нової української школи. Розкрито логіку визначення поняття “освітньо-педагогічні умови” на основі розширення та переосмислення поняття “педагогічні умови”. Підґрунтям визначення освітньо-педагогічних умов є реформа НУШ, діджиталізація освіти, соціальні виклики (пандемія, війна, міграція і пов’язані з цим кризи). Головними ознаками педагогічних умов у сучасному освітньому просторі та практиці підготовки педагогів у контексті інноватики є: контекстний характер, середовищний характер, практична спрямованість, підвищення ефективності, узгодженість із педагогічними принципами, емпірична та теоретична інтеграція, наукова новизна, імовірнісні результати, місцеве застосування, результативно-інтерпретативний характер. Визначено, що умови підготовки корекційних педагогів НРЦ до інноваційної діяльності за принципами НУШ – це такі спеціально створені дидактичні, мотиваційно-стимуляційні, управлінські й середовищні обставини, які дають змогу успішно моделювати, створювати й підтримувати інноваційне освітнє середовище НРЦ, виконуючи при цьому власне педагогічно-корекційні й управлінські функції відповідно до нових стандартів НУШ та нового Положення про спеціальну школу та НРЦ. Виокремлено три освітньо-педагогічні умови: 1. Удосконалення змісту післядипломної освіти практикуючих корекційних педагогів з метою розширення управлінських функцій, передбачених реформою НУШ. 2. Орієнтація на зближення ізольованого інклюзивного та відкритого освітніх середовищ під час інноваційної діяльності корекційних педагогів шляхом посилення міжінституційної взаємодії НРЦ та інших освітніх закладів. 3. Перепідготовка педагогів НРЦ з метою застосування ними інноваційних інтегративних та інформаційно-технологічних підходів та технік з метою ефективної корекції кількох порушень. Ключові слова: педагогічні умови, освітньо-педагогічні умови, інноваційна діяльність, навчально-реабілітаційний центр, спеціальні школи, педагоги, Нова українська школа.
СТРАТЕГІЇ ТА ТЕНДЕНЦІЇ РОЗВИТКУ УНІВЕРСИТЕТСЬКОЇ ОСВІТИ В ЄВРОПЕЙСЬКОМУ ОСВІТНЬОМУ ПРОСТОРІ
Розглянуто особливості розвитку університетської освіти в європейському освітньому просторі. Обґрунтовано збільшення тривалості життя, розвиток інтелектуальних технологій, зростання цифрової реальності, надструктуризацію організацій, інституцій та бізнесу, новітні технології ЗМІ та соціальних мереж, глобальну взаємопов’язаність як умови освітніх трансформацій. Визначено стратегії університетської освіти: соціальна відповідальність закладів вищої освіти, спрямування на розвиток компетентностей, академічна мобільність й інтернаціоналізація. Виявлено характерологічні особливості і критерії ефективності університетської освіти. Наголошено, що в умовах глобалізації і транснаціоналізації важливим є формування компетентностей - особистісних, соціальних, аналітичних прогностичних, компетентностей синтезу, системного мислення критичного мислення. Виокремлено як тенденції у становленні університетської освіти: поглиблення і розширення інтернаціоналізаційних та транснаціоналізаційних процесів, забезпечення якості вищої освіти, актуалізація та підвищення рівня докторської підготовки, розвиток культури академічної автономії й творчості, гармонійне поєднання наукових досліджень, бізнесу та практичної підготовки, створення системи соціальної відповідальності, зростання ролі університетів у зміцненні демократичних суспільств і посиленні громадянської єдності. Зроблено висновок, що впровадження технологічних інновацій потребує змін особистісного і міжособистісного аспектів університетської освіти: поглиблення особистісно-орієнтованого навчання й акцент на самоорганізацію освітньої діяльності здобувача освіти, створення команд, груп і мережевої взаємодії, що дає можливість розвитку колективних і глобальних компетенцій та процесів індивідуального зростання, нових глобальних освітніх екосистем, удосконалення показників освітнього рівня. Ключові слова: університетська освіта, стратегія розвитку, тенденції, європейський освітній простір, компетентність, педагогічний діалог, якість вищої освіти, соціальна спрямованість.
ПРО МОЖЛИВОСТІ ЗАСТОСУВАННЯ ПРОГРАМНОГО ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ AHASLIDES ДЛЯ ВИВЧЕННЯ ПРЕДМЕТА “АНАТОМІЯ І ФІЗОЛОГІЯ ЦНС”
Статтю присвячено вивченню застосування програмного забезпечення AhaSlides в освітньому процесі під час навчання предмета “Анатомія і фізіологія ЦНС” студентів – майбутніх психологів. У роботі використано методи: практичні, синтезу, аналізу, порівняння, абстрагування. Отримано подальший розвиток вивчення засобів дистанційного навчання, застосування їх у освітньому процесі для його удосконалення, а саме дослідження програмного забезпечення AhaSlides, її можливостей, недоліків, особливостей використання. Висвітлено форми застосування презентацій під час освітнього процесу, послідовність дій під час створення нової презентації. Вивчено переваги сервісу AhaSlides, зокрема, наявність інструментів для створення різних форм тестових завдань, вікторин, шаблонів для голосування, великої кількості ілюстрацій, тем для дизайну, легкий спосіб роботи. До недоліків можна віднести наявність платних функцій. Розглянуто форми роботи з програмним забезпеченням AhaSlides: вікторини, опитування і презентації. Вивчено зміст діяльності викладача і студентів на етапах підготовки, проведення вікторини і підведення підсумків. Обґрунтовано застосування вікторин під час вивчення предмета “Анатомія і фізіологія ЦНС”. Висвітлено режим «опитування» для проведення голосування та інтерактивної роботи зі студентами. На прикладі вивчення предмета “Анатомія і фізіологія ЦНС” розглянуто використання завдань на створення асоціацій, надано методичні рекомендації щодо їх застосування: з підбору термінології, сполучення з іншими формами роботи, активізації діяльності студентів під час підведення підсумків. Виявлено, що режим роботи “презентація” в AhaSlides є більш зручним, ніж програма PowerPoints, оскільки дає можливість комбінувати показ презентаційного матеріалу, створювати і ефективно проводити вікторини, швидко підводити підсумки роботи та наочно демонструвати їх результати. Ключові слова: дистанційне навчання, заклади вищої освіти, програмне забезпечення AhaSlides, вікторини, опитування, презентації.
АНАЛІЗ ЗМІСТУ ТА МЕТОДИЧНИХ ПІДХОДІВ ДО ВИВЧЕННЯ МАТЕМАТИКИ НА ПРИКЛАДІ ПІДРУЧНИКА БЕНЕДИКТА ГЕРБЕСТА “ЛІНІЙНА АРИФМЕТИКА”
Досліджено внесок Бенедикта Гербеста у розвиток математичної освіти та написання підручників з арифметики. Проаналізовано історичний контекст написання перших підручників з арифметики та геометрії, починаючи з дохристиянської епохи до середньовіччя, коли в багатьох школах, академіях та релігійних навчальних закладах були спроби творити такі підручники. Особливу увагу приділено діяльності Гербеста у Львівській міскій школі, де він разом зі своїми товаришами кардинально оновив навчальний процес, що сприяло успішному функціонуванню школи до відкриття єзуїтського колегіуму у Львові у 1608 р. Досліджено шкільний підручник Бенедикта Гербеста “Arithmetica Linearis”. У ньому автор викладає свої педагогічні методи та підходи до навчання, покладені в основу програми навчання в багатьох школах та колегіумах Речі Посполитої XVI ст. Крім того, проаналізовано вплив Гербеста на розвиток освіти, науки та культури в епоху Польського королівства та його роль у створенні якісних підручників з арифметики, які враховували недоліки попередніх видань. Зазначено, що педагогічний доробок Гербеста здебільшого вивчали у польських джерелах, тоді як українські дослідники переважно зосереджувалися на його релігійних переконаннях. У цьому дослідженні Гербест постає як видатний наставник, педагог та стратег освітнього процесу, який зробив значний внесок у культурний та науковий поступ, не лише за часів Польського королівства, а й у період польської окупації. Ключові слова: Бенедикт Гербест, математика, арифметика, підручники, XVI ст., педагогіка, Львів, Річ Посполита.
МОЖЛИВОСТІ ВИКОРИСТАННЯ ІННОВАЦІЙНИХ ТЕХНОЛОГІЙ У ІНКЛЮЗИВНІЙ ОСВІТІ
Розглянуто потенціал інноваційних технологій у забезпеченні якісної інклюзивної освіти дітей з особливими освітніми потребами в умовах цифрової трансформації суспільства. Обґрунтовано актуальність впровадження технологічних рішень в освітній процес для забезпечення доступності, адаптивності та ефективності освіти. Визначено можливості використання адаптивних, асистивних та імерсивних технологій в інклюзивному освітньому середовищі. Використано теоретичний аналіз наукових джерел, класифікацію сучасних технологій за функціональним призначенням, узагальнення практичних прикладів їх застосування в освітньому процесі. Розкрито сутність трьох основних груп інноваційних технологій: адаптивні технології (Smart Sparrow, DreamBox Learning, ALEKS, Edmentum, CogBooks) – автоматично підлаштовуються до потреб учня та надають індивідуалізовану підтримку у навчанні; асистивні технології – пристрої, інструменти та ПЗ, що сприяють доступу до інформації, розвитку комунікації та інтеракції з середовищем (технології для альтернативної комунікації, сенсорні, моторні, цифрові платформи); імерсивні технології – інструменти доповненої, віртуальної та змішаної реальності, що сприяють розвитку соціальних, емоційних, академічних і життєвих навичок, регуляції поведінки та сенсорній інтеграції. Зазначено, що впровадження інноваційних технологій у інклюзивну освіту відкриває нові можливості для розвитку потенціалу дітей з ООП. Ураховано етичні аспекти їх застосування, високу вартість обладнання та важливість підготовки педагогічних працівників до ефективної інтеграції таких технологій у практику. Ключові слова: інклюзивна освіта, діти з особливими освітніми потребами, інноваційні технології, адаптивні технології, асистивні технології, імерсивні технологій, штучний інтелект, доповнена реальність, віртуальна реальність, змішана реальність.
ПРАКТИЧНІ АСПЕКТИ ФОРМУВАННЯ ЕКОЛОГІЧНОЇ КОМПЕТЕНТНОСТІ ЗДОБУВАЧІВ ПОЧАТКОВОЇ ШКОЛИ ЗАСОБАМИ ПРОЄКТНОЇ ДІЯЛЬНОСТІ
Статтю присвячено актуальній темі – вивченню практичних аспектів формування екологічної компетентності в здобувачів початкової школи засобами проєктної діяльності. Проаналізовано сутність поняття “екологічна компетентність”, розкрито роль проєктної діяльності у формуванні екологічної компетентності учнів молодшого шкільного віку. Розкрито наукові праці з питань формування екологічної компетентності здобувачів початкової освіти та використання проєктної діяльності у цьому процесі. Особливу увагу приділено виокремленню педагогічних умов формування екологічної компетентності в учнів молодшого шкільного віку засобами проєктної діяльності. До них віднесено інтеграцію екологічного матеріалу у різні освітні галузі, використання активних методів навчання в проєктній діяльності, створення екологічного навчально-розвивального середовища в освітньому закладі, залучення батьківських спільнот до формування екологічної компетентності здобувачів початкової освіти. До кожної із зазначених педагогічних умов запропоновано приклади учнівських проєктів екологічної тематики. Зазначено, що ефективна реалізація цих педагогічних умов сприяє підвищенню рівня екологічної свідомості та відповідального ставлення дітей до довкілля. Акцентовано увагу на важливості міждисциплінарного підходу в екологічному вихованні учнів молодшого шкільного віку. Проведене дослідження буде корисним для вчителів початкової школи, студентів педагогічних закладів вищої освіти. Дослідження є перспективою для подальшої експериментальної апробації запропонованих педагогічних умов формування екологічної компетентності в здобувачів початкової школи засобами проєктної діяльності. Ключові слова: екологічна компетентність, екологічне виховання, проєктна діяльність, здобувачі початкової освіти, початкова школа, вчителі початкової школи.
ФОРМУВАННЯ НАВЧАЛЬНОЇ МОТИВАЦІЇ ЗДОБУВАЧІВ ПОЧАТКОВОЇ ОСВІТИ ЗАСОБАМИ ІНТЕГРОВАНОГО НАВЧАННЯ
Досліджено проблему формування навчальної мотивації у здобувачів початкової освіти засобами інтегрованого навчання. Особливу увагу приділено аналізу ролі інтеграції різних предметів в освітньому процесі та її впливу на розвиток пізнавальної активності учнів. Захначено, що інтеграція дисциплін сприяє підвищенню інтересу до навчання, оскільки дає учням змогу побачити звʼязки між теоретичними знаннями та практичними аспектами реального життя, що робить освітній процес більш змістовним і прикладним. Розглянуто методи інтегрованого навчання, які сприяють активному залученню учнів до навчальної діяльності, створюючи умови для розвитку їхньої критичної думки та самостійності. Важливим аспектом є формування емоційно-ціннісного ставлення до навчання, що є суттєвим елементом мотивації учнів до навчання. Окремо акцентовано на ефективних стратегіях застосування інтегрованих уроків, які дають можливість учням інтегрувати знання з різних дисциплін і застосовувати їх у реальних ситуаціях. Такі уроки активно сприяють розвитку ключових компетентностей учнів, включаючи комунікацію, співпрацю, здатність до адаптації в умовах сучасного суспільства. Крім того, надано значення інтегрованим курсам, які дають учням можливість не тільки засвоювати знання, а й розвивати необхідні навички для соціалізації та повноцінного функціонування в суспільстві. Курси, що обʼєднують різні предмети, сприяють формуванню цілісного уявлення про світ і розширюють можливості для творчого самовираження учнів. Інтеграція навчальних дисциплін є потужним інструментом для формування не лише академічних знань, а й життєвих компетентностей, необхідних для успішної адаптації учнів початкової школи у сучасному світі. Ключові слова: початкова освіта, інтегроване навчання, пізнавальна активність, методи навчання, емоційно-ціннісне ставлення, критичне мислення, інтегровані уроки, ключові компетентності.
ШТУЧНИЙ ІНТЕЛЕКТ В ОСВІТІ: ПАРТНЕРСТВО, ВИКЛИКИ ТА ПЕРСПЕКТИВИ
Штучний інтелект (ШІ) все частіше впроваджують у освітній процес на рівні керівництва закладів освіти і учасників освітнього процесу, особливо онлайн і змішане навчання. Розглянуто основні проблеми впровадження ШІ в різні сфери освітнього процесу, зокрема, етичні моменти, основні складові використання ШІ в освіті, проаналізуємо досвід та ставлення до використання технологій ШІ в освітньому процесі здобувачів бакалаврського та магістерського рівнів, а також рекомендації, виклики та перспективи крізь призму можливостей персоналізації навчання, підвищення доступності освіти, автоматизації рутинних завдань і збагачення навчального досвіду. Безумовно, освіта традиційно залишається сферою, де домінує людський фактор. Упровадження ШІ, з його здатністю до автоматизації, аналізу даних, персоналізації навчання та інших функцій, потенційно не може змінити цю парадигму. Однак усвідомлення чіткого розуміння й оптимального моделювання співіснування та партнерства між викладачами, здобувачами та ШІ в освітньому просторі має значення. Такий аналіз є важливою складовою для розробників освітніх стратегій, управлінців закладів освіти та усіх зацікавлених в інноваційному розвитку осіб. Вирішення проблеми балансування між використанням технологій ШІ для покращення освітнього процесу та збереження фундаментальних цінностей, таких як розвиток критичного мислення, креативності, соціальних, емоційних та практичних навиків, дасть змогу залишати унікальні людські цінності, приватність та відповідальність, попри врахування індивідуальних потреб учасників освітнього процесу. Дослідження актуалізує розроблення нових педагогічних моделей та технологій навчання, критеріїв та інструментів оцінювання знань здобувачів, аналізу етичних та соціальних наслідків широкого впровадження ШІ в освіту, його впливу на ринок праці в освітній галузі, оцінювання економічної ефективності впровадження, зрештою підтримку викладачів в умовах цифрової трансформації і формування у студентів цифрової та ШІ-грамотності. Сприяючи персоналізації навчання та оптимізації навчального процесу, ШІ є потужним інструментом для трансформації освіти, однак лише відповідальне впровадження, яке ґрунтується на етичних принципах та спільних зусиллях освітян, політиків та фахівців, є основним для подолання потенційних викликів та збереження гуманістичних цінностей у епоху цифрових технологій. Розробка оптимальних моделей залучення і партнерства замість заборон й обмежень щодо використання ШІ сприятиме реалізації переваг і подоланню викликів, а не розгляду його як джерела нових загроз. Ключові слова: штучний інтелект, освіта, взаємодія з ШІ в освіті.
АМЕРИКАНСЬКА СИСТЕМА СТОМАТОЛОГІЧНОЇ ОСВІТИ: ІСТОРИЧНИЙ ОГЛЯД ТА СУЧАСНІ ВИКЛИКИ
Стаття аналізує розвиток стоматологічної освіти в США, зокрема її історичні етапи, вплив технологічних і наукових досягнень, а також освітні реформи. Початок стоматологічної освіти в США повʼязаний із заснуванням Балтиморського коледжу стоматичної хірургії 1840 року, що стало основою для формалізації навчання. У другій половині ХХ століття значно покращилася стандартизація освітніх програм завдяки акредитації стоматологічних шкіл та розвитку міждисциплінарного підходу. Особливу увагу приділено впровадженню новітніх технологій, зокрема віртуальної реальності та 3D-друку, які підвищили якість практичної підготовки. Розглянуто рівні підготовки стоматологів, зокрема, передпрофесійну освіту, основні стоматологічні програми, ліцензування та спеціалізацію. Окремо виділено проблеми, такі як висока вартість навчання, нерівномірний розподіл кадрів у країні та необхідність адаптації освітніх програм до нових вимог. Досліджено інтеграцію міждисциплінарного підходу, що дає стоматологам глибше розуміння загальних захворювань та їхнього впливу на ротову порожнину. Акцентовано на розвитку персоналізованої медицини, цифрових технологій та нових методів навчання. Висновки свідчать про еволюцію стоматологічної освіти в США, що орієнтована на впровадження інновацій і створення висококваліфікованих фахівців, здатних відповідати вимогам сучасної стоматології. Ключові слова: стоматологічна освіта, стоматологічні школи США, стоматологічні спеціалізації, післядипломна освіта, акредитація, цифрові технології, еволюція стоматологічної освіти, Комісія з акредитації стоматологічної освіти (CODA).
ЗМІСТОВО-СТРУКТУРНІ КОМПОНЕНТИ ОРГАНІЗАЦІЇ ПРОЄКТУ
Статтю присвячено аналізу та визначенню принципів проєктного менеджменту, вивченню критеріїв ефективності управління проєктами, структурному процесу проєктування. Організація проєктів є складним процесом, що потребує чітко визначеної структури та змістового наповнення. Змістово-структурні компоненти проєкту відіграють важливу роль у його успішній реалізації, забезпечуючи ефективну координацію всіх етапів і ресурсів. Вони охоплюють комплекс заходів, необхідних для планування, виконання та контролю за проєктною діяльністю. Основними складовими організації проєктів є стратегічне планування, ресурсне забезпечення, управління ризиками, моніторинг й оцінка. Стратегічне планування передбачає визначення цілей, термінів, методів і засобів досягнення результатів. Ресурсне забезпечення охоплює фінансові, матеріально-технічні, кадрові та інформаційні ресурси, потрібні для ефективного виконання проєкту. Змістовою основою проєкту є його концепція, яка містить обґрунтування проблематики, встановлення очікуваних результатів та вибір оптимальних методів реалізації. Структурні компоненти, такі як етапи виконання, розподіл завдань між учасниками, визначення показників успішності, формують логічну побудову проєкту та забезпечують його результативність. Крім того, важливою складовою є система моніторингу та оцінки, яка допомагає аналізувати виконання завдань, виявляти певні недоліки та своєчасно вносити корективи. З’ясовано, що змістово-структурні компоненти організації проєктів забезпечують комплексний підхід до управління та підвищують ефективність реалізації проєктів у різних сферах діяльності. Чітка структура та змістова наповненість є запорукою успіху будь-якого проєкту, що дає змогу досягати поставлених цілей та оптимізувати використання ресурсів. Успішність та ефективність проєктування забезпечується за умови правильної і послідовної організаційно-спланованої роботи проєктного менеджера та його команди. Ключові слова: планування проєктів, проєктне управління, ресурсне забезпечення, структурні компоненти, контроль виконання, цілі, завдання.
ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ ЯКОСТІ ПРОФЕСІЙНОЇ ПІДГОТОВКИ ФАХІВЦІВ У ГАЛУЗІ ОСВІТИ В ЦИФРОВОМУ ОСВІТНЬОМУ ПРОСТОРІ УНІВЕРСИТЕТУ
У статті висвітлено проблему забезпечення якості професійної підготовки майбутніх фахівців у галузі освіти на засадах системного підходу. Наголошено, що сучасні тенденції розвитку цифрового суспільства зумовлюють перехід закладів вищої освіти до нової концепції професійної підготовки, яка спрямована на забезпечення якості, підвищення рівня професіоналізму, компетентності, інтелектуальної культури фахівців. Професійну підготовку майбутніх фахівців у галузі освіти розглянуто як цілісну систему, яка містить головні складові – мету, зміст, форми та методи, освітнє середовище, суб’єкти педагогічної взаємодії. Зазначено, що мета є стержнем системи професійної підготовки майбутніх фахівців, різнобічновідображає всі сторони підготовки, відповідає сучасним вимогам цифрового суспільства, ґрунтується на задоволенні освітніх потреб і запитів здобувачів вищої освіти. Важливу роль щодо забезпечення якості професійної підготовки майбутніх фахівців у галузі освіти відіграє освітнє середовище, яке дидактично наповнене сучасними методами, формами, цифровими технологіями та засобами навчання. Продуктивна взаємодія викладача і студентів на засадах довіри, гуманності, паритетності творить процес навчання як композицію спільної діяльності, яка спрямована для досягнення окресленої мети, завдань і результатів. У контексті дослідження визначено важливі чинники, які вливають на забезпечення якості професійної підготовки майбутніх фахівців. Якість професійної підготовки майбутніх фахівців у галузі освіти може бути забезпечена лише на основі ефективного та цілеспрямованого управління освітнім процесом, спрямованого на персоналізоване навчання, що відповідає потребам і запитам здобувачів щодо якості освітніх послуг, новітніх методів, форм і освітніх технологій. Ключові слова: вища освіта, якість, професійна підготовка, освітнє середовище, система, цифровізація, освітні послуги, цифровий простір.
ОСОБЛИВОСТІ ВИКОРИСТАННЯ ІНТЕРНЕТ-РЕСУРСІВ WORDART ТА ГЕНЕРАТОРА РЕБУСІВ НА УРОКАХ МИСТЕЦТВА У ПОЧАТКОВІЙ ШКОЛІ
Нова українська школа покликана зробити освітній процес сучасним, цікавим та інтерактивним, тому без використання інноваційних технологій, а саме інтернет-ресурсів, не обійтись. Учителі постійно перебувають у пошуку інноваційних методів навчання, у формах їх впровадження. Актуальність теми полягає в тому, що потрібно шукати ефективні методи навчання, які сприятимуть підвищенню мотивації, кращому засвоєнню знань. У контексті сьогодення варто також розуміти, що онлайн-ресурси значно полегшують роботу вчителя під час дистанційного навчання. Мета статті – розгляд інтернет-ресурсу WordArt та генератора ребусів – Ребус № 1 (rebus1.com) – на уроках мистецької освітньої галузі. Досліджено використання інтернет-ресурсів WordArt та Ребус № 1 на уроках мистецтва у початковій школі. Зазначено, що одна з проблем, з якою стикається освіта сьогодні – це пошук методів, ресурсів, які сприятимуть підвищенню мотивації учнів. Хмари слів та ребуси на уроці – це гарний приклад того, як поєднати навчання з грою, адже їх застосування сприяє розвитку творчого мислення, уваги, підвищує інтерес до навчання та робить уроки цікавими. Досліджено поетапність створення хмари слів (WordArt): реєстрація, розглянуто розділи сервісу “галерея”, “ресурси”, “шаблони”. Описано створення хмари слів до теми “Жанри мистецтва”. Показано приклади хмар слів. Наведено шляхи збереження створеного зображення, а також приклади використання WordArt. Розглянуто етапи створення ребусу за допомогою генератора ребусів – Ребус № 1 (rebus1.com). Обґрунтовано, на якому етапі уроку краще застосовувати ребуси. Показано приклад згенерованого ребусу. Зроблено висновок про важливість використання даних інтернет-ресурсів. Визначено перспективи подальших досліджень, які полягають у аналізі нових ресурсів та у розробці рекомендацій щодо їх використання. Ключові слова: інтернет-ресурси, WordArt, хмара слів, генератор ребусів, мистецтво, мистецька освітня галузь, урок.
ВИКОРИСТАННЯ ВІДЕОМАТЕРІАЛІВ НА УРОКАХ АНГЛІЙСЬКОЇ МОВИ В ПОЧАТКОВІЙ ШКОЛІ ДЛЯ УЧНІВ З ТЯЖКИМИ ПОРУШЕННЯМИ МОВЛЕННЯ
Досліджено перспективи використання інтерактивних відеоматеріалів у процесі розвитку мовленнєвих навичок учнів з тяжкими порушеннями мовлення. Розглянуто вплив сучасних мультимедійних технологій, зокрема інтерактивних відео, на освітній процес в умовах навчально-реабілітаційних центрів. Наголошено, що в умовах швидкого розвитку цифрових технологій використання відеоконтенту з інтерактивними елементами є важливим інструментом для забезпечення більш ефективного навчання. Показано, що учням значно краще працювати з матеріалом, який містить субтитри. Такий підхід активізує їхню увагу та сприяє засвоєнню матеріалу. Зазначено, що використання таких матеріалів сприяє розвитку навичок самостійного навчання, дає змогу спостерігати за моделями поведінки і наслідувати їх. Виявлено, що відеоматеріали відіграють важливу роль у процесі соціалізації дітей з порушеннями мовлення. Описано комунікативно-когнітивний, мультимодальний, особистісно-орієнтований, діяльнісний підходи, які активізують мовленнєву діяльність учнів на уроках англійської мови, формують навички комунікації та взаємодії з партнерами. Зазначено, що інтерактивні відео можуть стати потужним засобом для інклюзивної освіти, оскільки вони дають змогу створити індивідуалізовані навчальні траєкторії, що беруть до уваги потреби кожного учня. Акцентовано увагу на адаптації матеріалів до різних рівнів складності та спеціальних потреб, що дає можливість забезпечити більш персоналізований підхід до навчання. На основі аналізу теоретичних і практичних аспектів цієї технології наголошено на необхідності подальших досліджень та експериментів щодо її ефективності та адаптації для учнів з різними видами порушень мовлення. Запропоновано можливі напрями для майбутніх розробок інтерактивних відеоматеріалів як важливого засобу у педагогічній практиці. Ключові слова: англійська мова, процес навчання, методичні підходи, інтерактивні відео, мовленнєві навички, порушення мовлення, цифрові технології, спеціальна освіта, інклюзивне навчання.
РОЛЬ ПСИХОЛОГІЧНОЇ ПІДТРИМКИ У РЕАБІЛІТАЦІЇ ОСІБ ІЗ РОЗЛАДАМИ АУТИСТИЧНОГО СПЕКТРА: ВИКЛИКИ ТА ПЕРСПЕКТИВИ
Висвітлено роль психологічної підтримки у процесі реабілітації осіб із розладами аутистичного спектра (РАС), що є одним із головних аспектів їхньої соціальної адаптації та покращення якості життя. Проаналізовано сучасні наукові підходи до психолого-педагогічного супроводу осіб із РАС, зокрема, когнітивно-поведінкову терапію, прикладний аналіз поведінки (ABA), арт-терапію, сенсорну інтеграцію та альтернативні методи комунікації. Розглянуто основні виклики, що ускладнюють надання ефективної психологічної допомоги, серед яких брак кваліфікованих спеціалістів, недостатня адаптація методик до індивідуальних особливостей пацієнтів, низька доступність реабілітаційних послуг та соціальна стигматизація осіб із РАС. Окрему увагу приділено перспективам розвитку системи психологічної підтримки, які охоплюють персоналізацію терапевтичних підходів, індивідуалізацію реабілітаційних програм, інтеграцію цифрових технологій у психокорекційний процес та підвищення рівня обізнаності суспільства щодо особливостей розладами аутистичного спектра. Розширення міжнародної співпраці у сфері дослідження РАС та впровадження найкращих світових практик також є перспективним напрямом розвитку реабілітаційної системи. Досвід зарубіжних країн свідчить про ефективність комплексних програм, що поєднують психологічну підтримку, інклюзивну освіту та соціальні ініціативи для підвищення рівня інтеграції осіб із РАС у суспільство. На основі аналізу наукових джерел окреслено перспективи вдосконалення системи психологічної підтримки, зокрема, розвиток персоналізованих терапевтичних підходів, інтеграцію інноваційних методів та формування толерантного ставлення суспільства. Ключові слова: розлад аутистичного спектра, психологічна підтримка, реабілітація, когнітивно-поведінкова терапія, поведінкова терапія, соціальна адаптація.
ВПЛИВ ПОПУЛЯРНОЇ МУЗИКИ НА ЕМОЦІЙНЕ БЛАГОПОЛУЧЧЯ ДІТЕЙ У ЧАС ВІЙНИ
Розглянуто проблему емоційного благополуччя дітей під час війни як здатності до позитивних емоцій, думок та почуттів, а також уміння пристосовуватись до негараздів і стресових ситуацій та досліджено роль популярної музики у покращенні емоційного благополуччя дітей під час війни. Вивчено причини стресу та психологічної травми у дітей та способи їх подолання через забезпечення емоційного благополуччя та розвиток базового відчуття безпеки. Оскільки одним з головних компонентів у роботі зі стресом та травмою є актуалізація ресурсів, у статті піднесено питання пошуку ресурсів саме для роботи з дітьми, підкреслюючи важливість ролі соціального середовища та міжособистісних відносин для емоційного благополуччя. Розглянуто питання впливу музики – доступного, природного і ефективного засобу, який може бути терапевтичним інструментом, – сприяти зміні емоційного стану і допомагати підтримувати психічне здоров’я. Проаналізовано, як музика впливає на психоемоційний стан дитини, сприяє зниженню рівня тривожності, страху та соціальної ізоляції. Особливу увагу приділено формуванню позитивного світосприйняття у дітей, а також регуляції їхньої емоційній стабільності. Зʼясовано психологічні механізми музичного впливу: стабілізація стану, зниження рівня стресу через знайомі мелодії, створення відчуття єдності та підтримки, формування позитивних асоціацій. Дослідження ґрунтується на сучасних теоретичних підходах та даних українських і закордонних дослідників та звертає увагу на соціокультурний підхід до популярної музики, який базується на ідеї, що музика формується, розвивається та сприймається в певному культурному та соціальному контексті. Такий підхід є значенням взаємодії дітей з музикою через їхній власний досвід, середовище та соціальні групи. Доведено, що популярна музика може бути потужним ресурсом для підтримки психологічної стійкості та нормалізації емоційного стану українських дітей у часи кризових ситуацій. Ключові слова: популярна музика, емоційне благополуччя, діти, війна, стрес, психологічна підтримка.
ФОРМУВАННЯ МЕТОДОЛОГІЧНОЇ КУЛЬТУРИ ЗДОБУВАЧІВ ВИЩОЇ ОСВІТИ
У статті на основі теоретичного осмислення наукових літературних джерел, а також проведеного нами дослідження з’ясовано сутність родових і видових понять. “Методологічну культуру” розглянуто як видове поняття стосовно родових понять (“наукова культура”, “методологія наукового пізнання”, “методологія в педагогіці”) і системоутворювальних фундаментальних категорій (“культура”, “пізнання”, “наука”, “методологія”). На підставі структурного понятійно-термінологічного аналізу теоретично обґрунтовано сутність методологічної культури. Методологічна культура інтерпретується як складова наукової культури дослідника, яка характеризує його здатність виконувати науково-дослідну діяльність з урахуванням рівнів методології і принципів наукового пізнання, використовувати методологічні підходи релевантно темі, предмету, меті і завданням наукового дослідження. Визначено й обґрунтовано, що формування методологічної культури відбувається поетапно, ефективність її формування на різних етапах наукової і професійної підготовки здобувачів другого і третього рівнів вищої освіти забезпечують такі педагогічні умови: 1) усвідомлення методологічної культури як важливої складової наукової культури дослідника; 2) мотивація здобувачів вищої освіти до формування методологічної культури; 3) моделювання багаторівневого культурно-освітнього середовища закладу вищої освіти; 4) педагогічне діагностування рівнів сформованості методологічної культури здобувачів вищої освіти. Розроблено діагностичний інструментарій і експериментально перевірено ефективність формування методологічної культури на підставі визначення достатнього та високого рівнів сформованості методологічної культури у здобувачів вищої освіти на різних етапах навчання, виконання науково-педагогічного дослідження за темою науково-дослідницької роботи. Ключові слова: дослідження, здобувач вищої освіти, методологічна культура, методологічні підходи, методологія, методологія наукового пізнання, наукова культура, наукове дослідження, наукове пізнання, пізнання.
ПСИХОЛОГО-ПЕДАГОГІЧНІ ОСОБЛИВОСТІ САМООРГАНІЗАЦІЇ ВИКЛАДАЧА ВИЩОЇ ШКОЛИ В КОНТЕКСТІ ПРОФЕСІЙНО-ПЕДАГОГІЧНОЇ ДІЯЛЬНОСТІ
Досліджено психолого-педагогічні особливості самоорганізації викладача вищої школи в процесі його професійної діяльності. З’ясовано зовнішні та внутрішні чинники, що впливають на особистість викладача та його професійну діяльність. Аргументовано актуальність усебічного дослідження викликів, що постають перед вищою школою. Досліджено процес самоорганізації в міждисциплінарному та міжгалузевому розумінні. Доведено, що професійна самоорганізація є головною засадою особистісного розвитку викладача вищої школи, його становлення та професійного зростання. Важливим є вдосконалювати компетенції самих викладачів відповідно до потреб професійної діяльності. Розглянуто процес самоорганізації викладача вищої школи у двох видах. Перший вид полягає в цілеспрямованій діяльності викладача щодо досягнення певних професійних норм і показників. Головну увагу зовереджено на самоствердженні та самореалізації в освітній установі. Другий вид самоорганізації полягає в акцентуванні на особистісному саморозвитку та внутрішній мотивації до зростання. Аргументовано важливість створення передумов для гармонійної взаємодії професійної та особистісної систем. Обґрунтовано доцільність критичного переосмислення методологічних підходів навчально-виховного процесу та освітніх програм вищої школи. Важливим є закладати у вищій школі стратегію самоорганізації, як для викладачів, так і для їх вихованців протягом усього життя. Стратегічне завдання ЗВО – допомогти в цьому напрямі діяльності своїм викладачам, сприяти та створювати відповідні умови та можливості. Доведено актуальність підготовки випускника вищого навчального закладу, що буде здатний протистояти всім викликам перед собою, бути конкурентоспроможним, самостійно та професійно самовдосконалюватися, творчо зростати та реалізовувати себе. У процесі вироблення рекомендацій з вдосконалення процесу самоорганізації викладача вищої школи обґрунтовано важливість урахування всіх викликів та потреб, що стоять перед викладачем, вищою освітою та суспільством загалом. Ключові слова: самоорганізація, психологія вищої школи, психологія управління, експертиза, викладач закладу вищої освіти, студент закладу вищої освіти, навчання, виховання, розвиток, освітній простір.
ВАЖЛИВІСТЬ ХУДОЖНЬОЇ ДИТЯЧОЇ ЛІТЕРАТУРИ У ФОРМУВАННІ ОСОБИСТОСТІ ЗДОБУВАЧА ПОЧАТКОВОЇ ОСВІТИ
Констатовано важливість художньої дитячої літератури у формуванні особистості здобувачів початкової освіти. Очевидним та беззаперечним є факт, що саме в наші дні складного періоду боротьби за власну незалежність, шляху реформації та нового підходу до організації освітнього процесу рівень затребуваності дитячої літератури став надзвичайно високим, соціальну роль визначено, а отже, залучення художніх літературних творів у процес навчання початкової школи є як ніколи актуальним. Зауважено, що дитяча література може бути потужним засобом формування особистості учнів початкових класів. Художні твори допомагають сформувати їхнє розуміння світу, прищепити цінності й переконання та виховати здатність до емпатії та співпереживання. Через історії головних героїв діти можуть навчитися критично мислити та розвивати власну думку, аналізувати події та проводити паралелі із реальним життям. Книги – це пізнання власної культури, а також вивчення різних культур, що є необхідною умовою полікультурного компонента освіти, який є важливою частиною глобалізованого світу. Крім навчання цінностям і переконанням, дитяча література також дає можливість учням досліджувати власні почуття та емоції. Вчитель за допомогою художнього твору, життя головного героя може допомогти пізнати невідоме. Читаючи історії про персонажів, які мають справу з подібними проблемами, учні можуть краще зрозуміти власні емоції та емоції інших. Це допомагає їм розвивати емоційний інтелект, потрібний для розвитку здорових стосунків як з однолітками, так і з дорослими. Стаття аргументує факт, що література підтримує психічну стійкість та емоційну витривалість. Проаналізовано труднощі, які не дають змоги використовувати потенціал художньої літератури у повному обсязі. Серед них виокремлено: тенденцію до використання гаджетів, які надають швидкий доступ до інформації, яка дуже часто подає художній твір у скороченому варіанті. Також загальне зниження інтересу до читання та зростання вартості друкованих екземплярів художніх творів. Зазначено, що дитяча художня література повинна бути невід’ємним елементом не лише уроків читання та іноземної мови, а й інтегрованою частиною інших предметів, оскільки впливає на формування всебічно розвинутої особистості. Ключові слова: література, дитяча художня література, особистість, початкова школа.
ТРАНСФОРМАЦІЯ ОСВІТНЬОГО ПРОЦЕСУ В УМОВАХ ВИКОРИСТАННЯ ТЕХНОЛОГІЙ ШТУЧНОГО ІНТЕЛЕКТУ
Проаналізовано сучасні дослідження, освітні практики та приклади застосування штучного інтелекту (ШІ) у вищій освіті. Розглянуто потенційні переваги штучного інтелекту в галузі освіти, можливості виконувати глибоку персоналізацію навчання, підлаштовуючи рівень складності матеріалу до індивідуальних особливостей студента. Проаналізовано персоналізоване навчання за допомогою штучного інтелекту (ШІ), яке надає індивідуальну підтримку кожному студенту, що приводить до покращення академічної успішності, формування унікальних траєкторій навчання та більшої залученості студентів, оскільки персоналізація освітнього процесу дає студентам змогу навчатися у власному темпі та відповідно до індивідуальних потреб і здібностей. Описано можливості ШІ автоматизувати повторювані завдання, такі як оцінювання, аналіз даних та адміністративні обов՚язки, звільняючи час для викладачів і студентів, щоб зосередитися на більш значущих. Проілюстровано потенціал чат-ботів і віртуальних асистентів для покращення досвіду навчання, підвищення рівня залученості студентів, сприяння інтерактивному та захоплюючому навчанню. Продемонстровано, переваги аналізу даних за допомогою ШІ, які допомагають вчителям розвивати більш глибоке розуміння своїх учнів і, відповідно, адаптувати свої інструкції та пояснення, що, своєю чергою, може привести до покращення результатів навчання та підвищення успішності учнів. Обґрунтовано, використання штучного інтелекту як доповнення, а не заміну традиційних методів навчання. Доведено важливість того, щоб інструменти штучного інтелекту слугували доповненням до традиційних методологій навчання, були орієнтовані на посилення людської взаємодії, а не на її заміну. Визначено супутні виклики та проблеми, які потрібно вирішити, щоб забезпечити оптимальне використання ШІ в освітньому контексті. Запропоновано пріоритети для максимального використання потенціалу штучного інтелекту в освіті. Ключові слова: штучний інтелект, персоналізоване навчання, чат-бот, віртуальний асистент, освітнє середовище.
ГНУЧКЕ НАВЧАННЯ ЯК СКЛАДОВА Е-ДИСТАНЦІЙНОЇ ПІДГОТОВКИ МАЙБУТНІХ УЧИТЕЛІВ ПОЧАТКОВОЇ ШКОЛИ
У науковому дослідженні наведено багатоаспектний огляд феномена “гнучкість навчання”, який концептуально відповідає глобально-кризовим явищам сучасності. Пропоновано інтерпретацію як освітній підхід, дидактичний принцип, форму організації навчання та метод навчання. Окреслено характерні аспекти, яким властиві заперечення ригідності, самостійний пошук оптимальних рішень та способу вирішення, мобільний перехід у інші умови, адаптація до змін, варіативність, кореляція щодо простору, часу, структури, змісту. Зображено авторське бачення Е-дистанційної підготовки майбутнього вчителя початкової школи як педагогічної системи за умов гнучкого навчання. Окреслено компоненти системи (концептуально-цілевизначена, інформаційно-змістова, навчально-методична, оцінно-результативна та ресурсно-технологічна) та їхню структурно-функціональну варіацію відповідно до чинників гнучкого навчання (відкритість, динамічність, варіативність, інтерактивність, креативність, змістова адаптація та диференціація програмного супроводу щодо впливу цифрових інструментів, технологій, освітніх онлайн-платформ). Продемонстровано параметри гнучкого навчання (гнучкий доступ, гнучкий зміст, гнучкі методи, гнучке оцінювання, гнучке ставлення та ін.), фреймворку елементів гнучкого навчання, які реалізують педагогічну взаємодію у конструктивній єдності між ЗВО та студентами (інституційна адаптивність, урівноважений прагматизм, вибір студента та особистісна гнучкість), форми організації гнучкого навчання (змішаного навчання, синхронного та асинхронного, індивідуального, групового, колективного). Окреслено особливості системи персоналізації та диференціації навчання, що забезпечує індивідуальний підхід до навчання у вищій школі відповідно до формування професіоналізму діяльності та професіоналізму особистості майбутнього педагога. Ключові слова: гнучке навчання, цифрове освітнє середовище, персоналізація навчання, адаптивне навчання, Е-дистанційна підготовка вчителя початкової школи.