Вісник Львівського університету. Серія журналістика
Рік заснування: 1958 Галузь та проблематика: У Віснику публікуються наукові праці українських та зарубіжних авторів, що відображають широкий спектр проблем функціонування мас-медіа в Україні, Європі та світі; акцентовано увагу на їхній ролі в утвердженні національної ідентичності та універсальних гуманістичних цінностей. Для науковців, викладачів, студентів. Видання внесено до переліку наукових фахових видань України категорії "Б", в яких можуть публікуватися результати дисертаційних робіт на здобуття наукових ступенів доктора і кандидата наук (наказ МОН України №724 від 09.08.2022 р.). Спеціальність: соціальні комунікації. ISSN 2078-7324 (Print) Реєстрація суб'єкта у сфері друкованих медіа: Рішення Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення №1877 від 30.05.2024 р. Ідентифікатор медіа R30-04893. Виходить 1–2 рази на рік Електронну версію журналу включено до каталогу Національної бібліотеки України імені В.І. Вернадського. Збірник зареєстровано в міжнародних каталогах періодичних видань та базах даних: Google Scholar, Index Copernicus. Номери з 2006 р. мають DOI від CrossRef Засновник: Львівський національний університет імені Івана Франка. Головний редактор: О. А. Мітчук, д-р наук із соціальних комунікацій, професор. Заступники головного редактора: М. Г. Житарюк, д-р наук із соціальних комунікацій, професор; І. В. Крупський, д-р і. наук, професор; П. В. Іванишин, д-р філол. наук, професор. Відповідальний секретар: Т. М. Хоменко, канд. філол. наук, доцент. Адреса редакції: Львівський національний університет імені Івана Франка, факультет журналістики, вул. Генерала Чупринки, 49, к. 203, 79044, Львів, Україна. Телефон: +38 (032) 239-47-51 E-mail: visnyk.journalism@lnu.edu.ua Цей журнал практикує політику негайного відкритого доступу до опублікованого змісту, підтримуючи принципи вільного поширення наукової інформації та глобального обміну знаннями задля загального суспільного прогресу. Тексти видання ліцензовано на умовах Ліцензії Creative Commons із зазначенням авторства — Некомерційна 4.0 Міжнародна.
«ВІСНИК ЛЬВІВСЬКОГО УНІВЕРСИТЕТУ. СЕРІЯ ЖУРНАЛІСТИКА» В РОКИ НЕЗАЛЕЖНОСТІ УКРАЇНИ (2016-2025 рр.)
Статтю присвячено фаховому науковому журналу «Вісник Львівського університету. Серія журналістики» у період 2016-2025 рр. Частково проаналізовано проблематику випусків, рубрики, автуру, а також описано складнощі під час перереєстрацій видання як фахового. Ключові слова: «Вісник Львівського університету. Серія журналістика», факультет журналістики, наукове видання з журналістики, наукова проблематика «Вісника», перереєстрація фахового видання.
Copyright (c) 2025 Вісник Львівського університету. Серія журналістика
ЕЗОПОВА МОВА ЖУРНАЛЬНОЇ ПРЕСИ УРСР (НА ПРИКЛАДІ ЛІТЕРАТУРНО-МИСТЕЦЬКИХ ВИДАНЬ 1960-1980 рр.)
У статті на матеріалах літературно-мистецьких журналів УРСР («Київ», «Дніпро», «Вітчизна», «Жовтень» (1960–1980 рр.)) проаналізовано феномен езопової мови як засобу прихованої комунікації в умовах радянського тоталітаризму. Вона уможливлювала висловлення «позацензурних» міркувань, сприяла розвитку критичного мислення й збереження національної самобутності. У публікації зосереджено увагу на мовних методах, які використовували літератори для обходу цензури, й на важливості вивчення інакомовлення як комунікативного явища. Ключові слова: радянська журнальна преса, радянська цензура, езопова мова, прихований сенс, символіка змісту, інакомовлення.
УКРАЇНСЬКЕ ПИТАННЯ НА СТОРІНКАХ ЖУРНАЛУ «SPRAWY NARODOWOŚCIOWE» (1935–1939)
У статті досліджено висвітлення польсько-українських відносин на сторінках журналу «Sprawy Narodowościowe» упродовж 1935–1939 років, вказано на актуальність цієї проблеми в широкому історичному контексті, з’ясовано позицію журналу щодо розв’язання національного питання в міжвоєнній Польщі, певною мірою обмірковано розбіжність між ставленням редакції журналу до національного питання і національною політикою польської влади другої половини 30-х років. Ключові слова: польсько-українські відносини, історія міжвоєнної Польщі, історія України, національне питання, журнал «Sprawy Narodowościowe»
ІНФОРМАЦІЙНЕ АГЕНТСТВО «ІНТЕЛЕКТ»: ЖУРНАЛІСТИКА НОВОГО ТИПУ У ПЕРШІ РОКИ УКРАЇНСЬКОЇ НЕЗАЛЕЖНОСТІ
У статті акцентовано, що останні десятиліття минулого століття – перші роки української незалежності ознаменувалися стрімкими процесами реформування та трансформації засобів масової інформації, кардинальною зміною медійного ландшафту національного інформаційного простору. Чимало засобів масової інформації, що в недалекому минулому були тиражними, рейтинговими і пріоритетними, або припинили повністю свою медійну діяльність, або до невпізнаності реформувалися та переорієнтувалися на діаметрально протилежні ідеологічні платформи та тематичну спрямованість. Ці процеси інтенсивніше відбувалися в західному регіоні та столиці країни, в інших регіонах, колишня компартійна періодика та ефірна журналістики ще зберігала за інерцією провідні свої позиції, допоки не була витіснена засобами масової інформації олігархічних структур, які стрімко почали зароджуватися та утверджуватися в останні роки вказаного десятиліття. Зазначено, що паралельно почали утверджуватися нові медійні організації, на кшталт загальнополітичної львівської газети «За вільну Україну». Серед інформаційних агентств, одним з перших, як приватна медійна структура, було створено на базі факультету журналістики Франкового університету у Львові інформаційне агентство «Інтелект», перший випуск якого припав на березень 1991 року. Акцентовано, що агентство практикувало бізнес-модель «на особистих контактах», яка формувалася і широко практикувалася у перші роки незалежності. У початковий період вона мала право на існування і навіть частково була виправдана, як фактично безальтернативна. За відсутності інвестиційних фондів і браку належного стартового капіталу бізнес «на особистих контактах» давав можливість розпочати власний проєкт і забезпечував в окреслених межах і в короткому часі його відносний еволюційних розвиток. Але ця модель мала якомога швидше залишитися в історії комерційної структури. Зусиллями менеджменту їй на зміну мала прийти модель ринкової конкуренції, тісної та сталої співпраці із партнерами, запорукою якої є критерії вартості, якості та високого рівня наданих послуг. «Інтелект» зупинився на окресленому першому етапі своєї бізнес-моделі – особистих контактах. І вище не зміг піднятися внаслідок об’єктивних та суб’єктивних факторів. Доведено, що інформаційне агентство було новим, розкутим і неординарним медійним явищем в тогочасному національному інформаційному просторі, яке мало успіх завдяки раціонально вибудованій редакційні стратегії й продукуванню актуального, якісного інформаційно-аналітичного журналістського продукту. Ключові слова: інформаційне агентство «Інтелект», засоби масової інформації, агенційна журналістика, інформаційні повідомлення.
ТИЖНЕВИК «ЗМАГ» В УКРАЇНСЬКОМУ СПОРТИВНОМУ ДИСКУРСІ
У статті висвітлено роль українського спортивного тижневика «Змаг» (Пере­мишль – Львів, 1937–1939 рр.) у творенні національного спортивного дискурсу, зроблено екскурс в історію видання часопису, проаналізовано його рубрики та жанри пресових матеріалів, представлено авторів, які дописували до тижневика, і на прикладах показано, як на сторінках часопису формувалася українська мова спорту та національна спортивна термінологія. Ключові слова: український спортивний дискурс, медіадискурс, спортивний тижневик «Змаг», рубрики часопису, українська термінологія спорту, національні терміни.
ВИКОРИСТАННЯ ШІ В АНАЛІЗІ МЕДІАПОТОКІВ: МОЖЛИВОСТІ ТА ОБМЕЖЕННЯ
Стаття присвячена використанню штучного інтелекту (ШІ) для аналізу медійного контенту, зокрема оцінки відповідності журналістських матеріалів етичним стандартам. Актуальність теми полягає в тому, що ШІ стає невід’ємною частиною медійного ландшафту, відкриваючи нові можливості для аналізу журналістських матеріалів. Проведено експериментальне дослідження, щоб визначити, наскільки ефективно ШІ може аналізувати публікації різних інформаційних агенцій з погляду дотримання журналістських стандартів. Автор розглядає застосування мовних моделей Claude та Google-PaLM для аналізу висвітлення саміту БРІКС у матеріалах Reuters, Укрінформу і ТАСС. Проаналізовано 19 публікацій, які представляють різні точки зору на події саміту. Методологія дослідження включає двоетапний аналіз: спочатку оцінка матеріалів системами ШІ, а потім перевірка висновків за допомогою людини-дослідника. Результати показують різні оцінки матеріалів від різних систем. Наприклад, Google-PaLM позитивно оцінив матеріали Reuters за їхню точність і об’єктивність, тоді як висвітлення ТАСС викликало суперечливі думки різних систем. Дослідження виявило, що ШІ здатен ідентифікувати базові порушення, як-от маніпулятивність чи відсутність збалансованості, проте має труднощі з розумінням політичного та соціокультурного контексту. Обидві моделі ШІ аналізували контент на предмет достовірності, об’єктивності та неупередженості, проте їхні висновки іноді відрізнялися. Зокрема, Claude виявився менш критичним до матеріалів ТАСС, тоді як Google-PaLM наголошував на упередженості російського джерела. Автор зазначає, що хоча технології ШІ розширюють можливості медіааналізу, людський контроль залишається необхідним для врахування складного контексту. Загалом дослідження демонструє, що інтеграція ШІ в медіааналіз є перспективним напрямом, який потребує подальшого вдосконалення моделей та глибшого вивчення їхньої ефективності. Залишається відкритим питання про здатність ШІ об’єктивно аналізувати інформацію в умовах політичних і соціальних нюансів. Ключові слова: штучний інтелект (ШІ); журналістська етика; медіааналіз; саміт БРІКС; Укрінформ; ТАСС; Reuters.
МІЖ ПРЕСОЮ ТА КІБЕРПРОСТОРОМ: ПОРІВНЯЛЬНИЙ АНАЛІЗ ГАЗЕТИ ТА ВЕБСАЙТУ «33-Й КАНАЛ»
У статті подано результати порівняльного аналізу регіональної газети «33-й канал» та її вебсайту, проаналізовано особливості обміну контентом між друкованим виданням і вебсайтом, схожості й відмінності у структурі журналістських публікацій, а також наведено порівняння ієрархії важливості проблематики публікацій, жанрологію. Ключові слова: порівняльний аналіз, газета, жанри преси, вебсайт, дизайн, інтернет-ресурс.
ДІАЛОГІЧНІСТЬ ТЕКСТІВ ПУБЛІЦИСТА ІГОРЯ ЛОСЄВА НА СТОРІНКАХ ГАЗЕТИ «ДЕНЬ»
У статті подано наявні класифікації засобів творення діалогу, які розробили українські науковці. Проаналізовано дефініцію «діалогічний текст» і таке поняття, як «діалог». Опрацьовано матеріали публіциста газети «День» Ігоря Лосєва за 2012-2022 роки, виокремлено понад 100 фрагментів тексту, які вдалося класифікувати та описати. Простежено за авторськими засобами творення діалогу, що сприяють існуванню діалогічного тексту та розвитку діалогу. На конкретних прикладах показано, як автор через текст діалогує з читачем та формує діалогічний текст. Ключові слова: діалогічний текст, діалог, комунікація, автор, медіатекст, читач.
ТЕРМІНОЛОГІЯ НЕПРАВДИ В СОЦІАЛЬНИХ КОМУНІКАЦІЯХ (НЕПРАВДА: ВИДИ, ТЕРМІНИ, ВИКОРИСТАННЯ В МЕДІА)
За результатами аналізу використання найбільш вживаних термінів, пов’язаних з неправдою в соціальних комунікаціях, автор доходить висновку, що з обманом та дезінформацією асоціюються здебільшого активні дії, на відміну від приховування. Вживання ж термінів дуже залежить від ситуації, яка може суттєво впливати на їхнє значення. Основною ознакою, за якою визначають неправду, є намір, але тенденції дають змогу зробити припущення, що наслідок неправди стане не менш важливим, аніж її намір. Ключові слова: неправда, фейк, дезінформація, соціальні комунікації, помилка, пропаганда.
МЕДІАКОМУНІКАЦІЇ У СУСПІЛЬНОМУ ВИМІРІ МІСТА
У статті проаналізовано медіакомунікаційний аспект соціального виміру сучасного міста, яке є не лише матеріальним, а й символічним простором, де формуються та відтворюються соціальні зв’язки, ідентичності й культурні практики. Предмет дослідження – комунікаційні процеси в урбаністичному середовищі, що реалізуються як через традиційні ЗМІ, так і через цифрові мережеві платформи. Мета роботи – виявлення особливостей функціонування медіа у міському просторі, зокрема їхньої ролі у формуванні урбаністичного дискурсу, інтеграції соціальних груп та у підтримці ідентичності міста. Методологічна основа дослідження ґрунтується на міждисциплінарному поєднанні структурно-функціоналізму (Т. Парсонс), теорії мережевого суспільства (М. Кастельс) і системної комунікаційної теорії (Н. Луман). Застосовано порівняльний аналіз медіапрактик і особливостей медіапродуктів міста, що дало змогу ідентифікувати ключові комунікаційні тенденції та їхній вплив на соціальні процеси у місті. У процесі дослідження встановлено, що медіа виконують не лише інформативну чи розважальну функцію, а є важливим інтегративним чинником для міських спільнот. Вони сприяють конструюванню колективної пам’яті, зміцненню соціальної солідарності та самоспостереженню міста як соціальної системи. Зроблено висновок, що сучасне міс­то не можна розглядати окремо від медіакомунікаційного контексту. Медіа стали каталізатором соціальних змін, створюють умови для полілогу, демократизації інформаційних потоків і формування глокальних ідентичностей. Ключові слова: медіакомунікації, місто, мережеве суспільство, соціальні медіа, міський простір, цифровізація.
ТРАНСНАЦІОНАЛЬНІ МЕДІАКОРПОРАЦІЇ ТА МУЛЬТИМЕДІЙНІ КОНГЛОМЕРАТИ В ЕПОХУ ІНФОРМАЦІЙНОГО СУСПІЛЬСТВА
У статті здійснено спробу аналізу історичного аналізу розвитку транснаціональних медіакорпорацій та мультимедійних конгломератів в епоху інформаційного суспільства. Сільвіо Берлусконі краще за інших розумів важливість медіабізнесу, оскільки першим серед своїх конкурентів розпочав скуповувати телебачення, вправно обходячи антимонопольні закони в галузі медіа. В Італії заборонено приватним телерадіостанціям вести загальнонаціональне інформаційне мовлення. Але саме Берлусконі створив таке явище, як телекратію, тобто владу телебачення та його впливу на політику. Телекратія притаманна країнам з автократією. Феномен скандально відомого Берлусконі наочно ілюструє персоніфікацію політики та зниження ролі традиційних інститутів у житті Італії. Саме за допомогою телебачення Берлусконі вдалося мобілізувати електорат. Телекратія – панування телебачення, об’єднання з політикою та бізнесом, як спроба управління суспільством через медіа. В умовах телекратії телебачення є самодостатнім, а політика стає його інструментом – медіаструктури самі моделюють політичну реальність. Теле­екран – абсолютно особливий інструмент маніпулювання, що володіє дивовижною здатністю «стирати» різницю між правдою і брехнею. Навіть явна брехня, подана через телеекран, не викликає у телеглядача автоматичного сигналу тривоги – його психологічний захист відключено. Проаналізовано історію американського підприємця Теда Тернера, який створив CNN, як спочатку цілодобовий кабельний канал новин (Cable news network – CNN), розробив концепцію, що забезпечила успіх CNN. Траснаціональна медіакорпорація Тернера, до якої входять телеканал CNN та онлайн-медіа CNN, – наймогутніша у світі з найбільшою аудиторією. У статті продемонстровано злиття гігантських медіакорпорацій «Time Warner» та «America on-line» та явище «конвергенція медіа». Конвергентний, чи мультимедійний, підхід зараз доволі популярний серед транснаціональних медіакорпорацій. Власник News Corporation Руперт Мердок обрав іншу стратегію у момент кризи «нової економіки» та зумів вчасно використати політичні зв’язки для медіабізнесу. Ключові слова: медіакорпорація, транснаціональні медіакорпорації, мультимедійні конгломерати, поглинання медіа, Сільвіо Берлусконі, конвергенція медіа.
КОМУНІКАЦІЙНА СФЕРА ТРЕТІХ КРАЇН ЯК ПОЛЕ БИТВИ МІЖ РОСІЄЮ ТА УКРАЇНОЮ У 2022–2025 рр.
У статті проілюстровано інформаційне протистояння між Росією та Україною у комунікаційній сфері третіх країн. За приклад взято такі комунікаційні канали, як мітинги, транспаранти, білборди, графіті тощо. Після лютого 2022 року Росія втратила можливість відкрито просувати свої наративи на Заході через осуд її агресії проти України. Тоді як проукраїнські сили діяли прямолінійно, спираючись на готовність авдиторії підтримувати їх, проросійські актори інформаційного поля переважно змістили акцент на дискредитацію української позиції, використовуючи гібридні методи та маніпулятивні меседжі. Російська пропаганда зосередилася на закликах до миру, економії бюджету та захисту національних інтересів, які легко сприймає західна авдиторія. Ключові слова: інформаційна війна, пропаганда, текст міста, мітинг, білборд, графіті.
НІМЕЦЬКЕ ВИДАННЯ “SPIEGEL ONLINE”: ІСТОРИЧНА РЕТРОСПЕКТИВА, ОСНОВНІ РУБРИКИ, ТЕМА РОСІЙСЬКО-УКРАЇНСЬКОЇ ВІЙНИ
У статті йдеться про історію створення першого в світі новинного онлайн-журналу «Spiegel online», який заснувала редакція авторитетного німецького журналу «Der Spiegel» (Гамбург); коротко показано процес розвитку медіапідприємства «Spiegel Gruppe» у вимірі новомедійних платформ. Розглянуто систему рубрик німецького онлайн-тижневика. Коротко описано наповнення спеціальної теми «Spiegel online» про російсько-українську війну на основі чотирьох рубрик на цю тему. Публікація здебільшого базується на першоджерелах новинного онлайн-журналу «Spiegel online» за 2022-2024 рр. Ключові слова: новинний онлайн-журнал «SPON», медіапідприємство «Spiegel Gruppe», стаття, тема, рубрика, повномасштабне вторгнення росії.
НАВЧАЛЬНІ ІГРИ ЯК ІННОВАЦІЙНИЙ МЕТОД ВИКЛАДАННЯ ЖУРНАЛІСТИКОЗНАВЧИХ ДИСЦИПЛІН
Статтю присвячено дослідженню навчальних ігор в системі журналістської освіти. Виокремлено навчальні ігри як різновид гейміфікації журналістської освіти, з’ясовано їхню специфіку та функції, наведено приклади ігрових методик і представлено концепцію навчальної гри, яка була апробована у навчальному процесі при викладанні журналістикознавчої дисципліни. Ключові слова: гейміфікація освіти, навчальні ігри, ігрові технології навчання, ігровий формат, дослідження ігор.
ПЕРЕКЛАД НАУКОВОЇ ЛІТЕРАТУРИ З ЖУРНАЛІСТИКИ ЯК РІЗНОВИД НАУКОВОЇ РОБОТИ СТУДЕНТІВ-ЖУРНАЛІСТІВ
У публікації йдеться про одну з форм організації наукової роботи для студентів факультету журналістики, зокрема на кафедрі зарубіжної преси та інформації Львівського національного університету імені Івана Франка. Маємо на увазі опрацювання нової англомовної літератури, її адаптацію і переклад українською мовою. У межах лабораторних занять з курсу «Журналістська майстерність» студенти третього курсу ОПП Журналістика (Уляна Феняк, Олеся Згоранець, Олег Дерев’янко, Богдан Сапєлкін, Дар’я Кірвас та Юлія Буричка) переклали книжку Матс Екстрем та Маріанни Патрони «Авторитарний популізм і виклики новинної журналістики. Дискурсивний підхід» (2024, Лондон, 186 с.). Студентка першого курсу ОПП «Міжнародна журналістика» Анна Філімонова в рамках вивчення дисципліни «Основи міжнародної журналістики» переклала статтю «До експериментального розуміння журналістики: дослідження на основі мистецтва для журналістикознавства» (автори – Сандер Хьолсгенс, Саскія де Вілдт та Тамара Вітшге). Ключові слова: наукова робота студентів, наукова робота викладача, новинна журналістика, нова англомовна література з журналістики, авторитарний популізм в медіа, експериментальне розуміння журналістики через мистецтво.
У статті розглянуто і схарактеризовано етимологічні витоки слова «гонзо», його еволюцію до означення науковим терміном в Оксфордському словнику англійської мови. Проаналізовано і узагальнено актуальні праці про гонзо-журналістику зарубіжних і українських дослідників. Обґрунтовано, що визначальною, головною особливістю гонзо-журналістських матеріалів є мовно виражальний стиль тексту, якому також притаманний гонзо-стиль життя автора. Зосереджено дослідницьку увагу на тому, що передумовою генези гонзо-журналістики в Україні, її тематики і змісту є позитивні і негативні глобалізаційні процеси, рецепція і вплив американської журналістики, російська пропаганда і тривала антиукраїнська війна, спрямована на знищення української держави і нації. Розкрито й описано спільні творчі (інформаційні, аналітичні і художньо-публіцистичні) ознаки традиційної і гонзо-журналістики. На основі гонзо-матеріалів українських журналістів обґрунтовано, зіставлено головні відмінності мовно-виражальних стилів традиційної і гонзо-журналістики. На засадах досліджень зарубіжних і українських медіазнавців, тематики і змісту матеріалів гонзовиків про суспільно-політичну і соціально-культурну життєву дійсність названо головні стильові ознаки гонзо-журналістики: прикметний авторський суб’єктивізм, журналіст – головний герой оповіді (на першому плані), індивідуальність й унікальність суджень, метафоризація і гіперболізація, емоційна нестримність, іронія, сарказм, гумор, історичні паралелі, екстравагантність, ненормативна лексика. Ключові слова: журналістика, гонзо, Гантер С. Томпсон, гонзо-журналістика, мовно-виражальний стиль, гонзо-матеріали, особливості української гонзо-журналістики.
ОСОБЛИВОСТІ ТЕМАТИЧНОГО Й ВІЗУАЛЬНОГО НАПОВНЕННЯ ОНЛАЙН-ЖУРНАЛУ «THE UKRAINIANS»
У статті досліджено тематику публікацій медіа-проєкту «The Ukrainians», який стартував у 2014 році після Революції Гідності як журнал про талановитих українців, успішну ініціативу, відповідальність. За десятиліття існування команда «The Ukrainians Media» створила кілька мережевих видань («The Ukrainians», «Новини Здорової Людини»), сторителінгову студію, сайт із подкастами та друкований журнал «Reporters». Проаналізовано специфіку візуального контенту, який підсилює вплив матеріалів, опублікованих в онлайновому медіа «The Ukrainians». Ключові слова: медіа, онлайн-журнал, суспільство, репортаж, контент, проєкт.
ДАТАМЕДІАЦІЯ СОЦІОЛОГІЧНОЇ ІНФОРМАЦІЇ В ПУБЛІКАЦІЯХ ЕКОНОМІЧНОГО СПРЯМУВАННЯ
Стаття присвячена аналізу використання соціологічної інформації у журналістських матеріалах з акцентом на процес датамедіації. Увагу зосереджено на тому, як соціологічні дослідження впливають на створення економічного медійного контенту та формують суспільну думку. Досліджено механізми адаптації складних соціологічних даних для сприйняття широкою аудиторією через методи візуалізації та контекстуалізації. У статті також досліджено явище датамедіації, визначено її ключові особливості та запропоновано авторське визначення цього поняття як процесу адаптації, трансформації та візуалізації соціологічної інформації у журналістському контенті. Ключові слова: датамедіація, соціологічна інформація, економічний контент, візуалізація даних, адаптація інформації, суспільна думка, медіа, соціологія, соціологічне дослідження.
ЗАСОБИ ПЕРЕКОНЛИВОСТІ ТЕКСТІВ ІСТОРИЧНОЇ ПУБЛІЦИСТИКИ
Публіцистичні тексти спонукають реципієнта до роздумів та впливають на формування суспільної думки. Історична публіцистика змінює традиційний науковий підхід до розгляду минулих подій та урізноманітнює комемораційні процеси, зокрема у країнах, що були під гнітом радянської імперії. У статті проаналізовано засоби переконливості у текстах історичної публіцистики та досліджено використання їх у працях українських публіцистів, які розглядають минуле українців, насамперед, у контексті російсько-української війни. У науковій розвідці обґрунтовано важливість вивчення історичної публіцистики, зокрема засобів, які застосовують автори для переконливості. Ключові слова: історична публіцистика; медіатекст; публічна історія; емоційно-оцінна лексика; переконливість.
МОВА ВІЙНИ: ЛЕКСЕМИ НА ПОЗНАЧЕННЯ ВОРОГА
У статті проаналізовано лексеми на позначення ворога під час російсько-української великої війни, що зафіксовано в українських медіаресурсах, наведено приклади контекстів, у яких вони вжиті, пояснено значення та функційне навантаження. Зокрема, зосереджено увагу на трьох групах лексем, що позначають ворога: 1) назви країни-агре­сорки; 2) новотвори, що називають очільника російського вторгнення; 3) назви на позначення російських військових. Ключові слова: мова війни, російсько-українська війна, новотвори на позначення ворога.
У статті обґрунтовано ключові маркери медійних текстів цифрової епохи, пояснено їхню сутність у змістовому та етичному контексті. За матеріалами інформаційних платформ в українському сегменті інтернету з’ясовано особливості сучасного новинного фону, проаналізовано нові концепти в аналітичних стримах, коментарях ютуберів і слухачів. Прогнози майбутнього людства показано через призму досліджень публічних інтелектуалів і відомих медійних персон. Ключові слова: цифрова епоха, штучний інтелект, новинний фон, чанкінг, охлос, номофобія, клікбейти, ютубери, ергономія.
УКРАЇНА НА ПРОСТОРАХ МИНУВШИНИ ТА В КОНТЕКСТІ РОСІЙСЬКО-УКРАЇНСЬКОЇ ВІЙНИ
У статті зроблено спробу з’ясувати суть російсько-української війни на просторах минувшини і сучасної російсько-української війни, спираючись на книгу «Перелом: війна Росії проти України у часових пластах і просторах минувшини. Діалоги з істориками» у двох книгах (відпов. ред. Валерій Смолій; Київ, НАН України, Ін-тут історії України, 2022 р.). Це науково-популярне видання, яке зусиллями багатьох авторитетних дослідників, публіцистів та журналістів розкриває світові правдиві причини військового вторгнення РФ на українську землю 24 лютого 2022 року. Зазначимо, що підготовка до нападу Росії на Україну підготовка до нападу Росії на Україну бере свій початок з 2014 року – з так званої гібридної війни. Майже всі автори доводять історичну спадковість росіян щодо імперських зазіхань на українську землю, на українську історію, яка, на думку сучасної путінської росії, не має права на майбутнє. Однак багаторічна архівна праця у сховищах російських інституцій, яку провів ще один дослідник-історик Володимир Білінський, автор документального дослідження під назвою «Країна Моксель, або Московія. Роман-дослідження» (К.: Видавництво імені Олени Теліги, 2010), докорінно спростовує брехливу міфологію про єдину слов’янську колиску з московитами. Особливість появи цих двох книг полягає не тільки у науковій новизні, але й у своєчасності поширення у сьогоднішньому інформаційному світовому просторі. Ключові слова: публіцистика, зло, історія, психологія, економічні санкції, країна-агресор, державний департамент США.
УКРАЇНСЬКІ МЕМИ В УМОВАХ ПОВНОМАСШТАБНОЇ ВІЙНИ: СУСПІЛЬНИЙ ТА ІНФОРМАЦІЙНИЙ АСПЕКТИ
Стаття присвячена аналізу феномену українських мемів в умовах повномасштабного російського вторгнення. Меми як частина інформаційного простору відіграють важливу роль у формуванні суспільної думки, підтриманні морального духу та протидії ворожій пропаганді. Основною метою дослідження є визначення впливу мемів на інформаційне протистояння, дослідження їхньої ролі у самоідентифікації українців та способів використання мемів для інформування та розваги. У дослідженні застосовано метод контент-аналізу, який дав змогу проаналізувати меми, поширені у соціальних мережах (Telegram, TikTok, X) та на інформаційних платформах («24 Канал»). Проаналізовано найпопулярніші меми, які виникли у перші місяці війни, та їхній подальший вплив на інформаційний простір. Зокрема, увагу приділено висловам, які стали символами спротиву. Основні результати дослідження демонструють, що меми не лише підвищують обізнаність населення про події війни, а й сприяють емоційній підтримці та зміцненню патріотичних настроїв. Вони також стали інструментом боротьби з дезінформацією через висміювання ворожих наративів та іронію над пропагандою. Значущість дослідження полягає у висвітленні унікальної ролі мемів як частини української культури і зброї інформаційної війни. Отримані результати можуть бути корисними для подальших наукових досліджень у галузі соціальних комунікацій, а також для розробки стратегій інформаційної безпеки. Стаття підкреслює важливість мемів у часи кризи як інструменту, що допомагає суспільству адаптуватися, протидіяти ворожим впливам і зберігати стійкість. Ключові слова: українські меми, інформаційна війна, суспільна думка, культура мемів, повномасштабна війна, соціальні мережі, інтернет-меми.
ОСОБЛИВОСТІ ЖУРНАЛІСТСЬКОГО СПІЛКУВАННЯ З ЛЮДЬМИ, ЩО ПЕРЕЖИЛИ ТРАВМАТИЧНІ ПОДІЇ
Авторка розглядає поняття журналістики травми як новітній підхід до комунікації з особами, що пережили травматичні події, зокрема в контексті російської агресії. Досліджено стадії проживання горя/втрати, виокремлено характерні риси психологічної стійкості, з’ясовано наслідки психологічної травми, зокрема наголошено на феномені «посттравматичного зростання». На увагу заслуговує аналіз наукових досліджень та теоретичних підходів до феномену журналістики травми. Розглянуто роботи таких дослідників, як Себастьян Юнґер Джудіт Герман, Рон Кеппс, Володимир Станчишин, які акцентують на важливості підтримки соціального середовища для осіб, що пережили травматичний досвід. Зазначено, що журналістика травми включає не лише комунікаційні аспекти, а й соціальну відповідальність медіа та журналістів перед суспільством. У статті проаналізовано особливості журналістського спілкування з людьми, що пережили травматичний досвід, зокрема з військовими та ветеранами російсько-української війни, а також з представниками інших фокус-груп: внутрішньо переміщеними особами, волонтерами, журналістами, представниками громадського сектору. Наголошено на етичних та професійних аспектах взаємодії журналістів з респондентами, зокрема на тому, як грамотно комунікувати журналістам із військовими, як не ретравматизувати героїв матеріалу та аудиторію. Представлено ключові принципи сенситивного інтерв’ю та типові помилки журналістів під час роботи з людьми, що пережили травматичні події. Наголошено, що грамотна професійна робота журналіста може бути терапевтичним ресурсом для подолання травм війни. Ключові слова: журналістика, українські медіа, журналістське спілкування, медіадискурс, травма, ретравматизація, посттравматичний стресовий розлад (ПТСР), журналістика травми, сенситивне інтерв’ю, психологічна стійкість, російська агресія.
ДИНАМІКА ПОШИРЕННЯ НАРАТИВІВ РОСІЙСЬКО-УКРАЇНСЬКОЇ ВІЙНИ
У статті досліджено динаміку поширення наративів, пов’язаних із російсько-україн­ською війною. Враховано джерела, механізми трансляції та впливу на громадську думку. Проаналізовано основні типи наративів, що використовуються в інформаційному просторі, зокрема пропагандистські меседжі. Зауважено роль масових та соціальних медіа у формуванні сприйняття подій, а також застосування дезінформаційних технологій. Особливу увагу приділено динаміці змін наративів у часовому контексті. Ключові слова: наратив, динаміка поширення, український інформаційний простір, фейк, пропаганда, російсько-українська війна.
ПРАВДА В ТІНІ ВІЙНИ: АВТОРИТЕТНИЙ ГОЛОС НА ПІДТРИМКУ УКРАЇНИ
Книга Анджея Зволінського «В тіні війни в Україні» («W cieniu wojny w Ukrainie»), видана у 2024 році, робить значний внесок у розуміння сучасної фази російської агресії проти України. Професор Зволінський, відомий дослідник політичних і культурних процесів, коментує ідеологічні та геополітичні основи цієї війни. Автор пропонує глибокий аналіз ідеологічних коренів війни, спираючись на концепції російського імперіалізму, культурної агресії та пропаганди, які лягли в основу російського наративу в рамках гібридної війни. Він розуміє, наскільки глибоко вкорінена імперська ідея в російське суспільство та як вона взаємодіє з сучасними механізмами маніпуляції, пропаганди та інформаційної війни. Книга чітко демонструє, як ця ідеологія розвивається в самій Росії і як транслюється за її межі. Це дає можливість читачеві зрозуміти, чому Росія досі активно використовує методи психолінгвістичного впливу через медіа, маніпулюючи емоціями, національно-релігійними стереотипами. «W cieniu wojny w Ukrainie» – це важливе інтелектуальне дослідження, яке дає цілісну картину військової та ідеологічної війни, яку Росія веде проти України. Автор виступає в ролі вченого, документаліста та майстра журналістського репортажу. Його академічний стиль доступний широкій аудиторії, але водночас йому притаманні наукова строгість і глибина. Автор балансує між інтелектуальним аналізом і людським виміром війни. Це дає змогу читачеві, який може перебувати поза контекстом, зрозуміти, що війна – це не лише факти та статистика, а й людські життя. Ключові слова: війна, імперіалізм, «руский мір», рашизм, пропаганда.
АТОМНІ ЕЛЕКТРОСТАНЦІЇ УКРАЇНИ: ВИСВІТЛЕННЯ ЇХНЬОЇ ДІЯЛЬНОСТІ В МЕДІА УКРАЇНИ. ЗДОБУТКИ І ПРОРАХУНКИ ЖУРНАЛІСТІВ
Закінчивши з відзнакою факультет журналістики Львівського університету імені Івана Франка, Віктор Мазаний тривалий час працював у різних медіа, зокрема більше 30 років був власним кореспондентом Українського національного інформаційного агентства «Укрінформ» у Рівненській області. Нині на викладацькій роботі – доцент кафедри соціальних комунікацій економіко-гуманітарного університету імені академіка Степана Дем’янчука у Рівному. Серед багатьох тем Заслуженому журналісту України Вікторові Мазаному особливо близька тема атомної енергетики країни. Ще як журналіст-практик у багатьох своїх публікаціях – кореспонденціях, інтерв’ю, новинних повідомленнях, нарисах та зарисовках, ба навіть у книгах, він усебічно висвітлював діяльність Рівненської та Хмельницької атомних електростанцій. Зокрема, схвальний відгук серед читачів мали його книги «…І мить у вічність проростає», «Рівненська АЕС: доля», «Спалах ядра», «Корінь вогню», «Хмельницька АЕС: гармонія із довкіллям», «Енергетичний велет Хмельниччини» та інші. У книзі «Кризова журналістика: як писати про АЕС» В. Мазаний дає практичні поради щодо використання передовсім інформаційних жанрів під час написання текстів для медіа про стан радіаційної безпеки АЕС, розглядає основи журналістської майстерності у відображенні впливу атомних електростанцій на довкілля і здоров’я населення при нормальній експлуатації та у кризових ситуаціях. Автор книги подає матеріал, опираючись на низку законодавчих актів України та іноземних держав, і в такий спосіб демонструє методику дотримання журналістської етики та світових журналістських стандартів. Кращому засвоєнню матеріалу книги сприяють приклади з численних журналістських матеріалів В. Мазаного, опублікованих українською та англійською мовами і поданих у теоретичній та хрестоматійній частинах видання. Вони, супроводжувані QR-кодами та інтернет-покликаннями, допоможуть читачеві повніше зрозуміти сутність тих чи тих положень книги. Навчальний посібник В. Мазаного «Кризова журналістика: як писати про АЕС» призначений для студентів, викладачів інститутів, факультетів, відділень, кафедр журналістики, працівників преси, радіо й телебачення, пресслужб, однак він буде корисним для біологів, екологів, усіх, хто цікавиться проблемами функціонування атомних електростанцій та безпекою їхнього функціонування. Ключові слова: фахові компетентності журналіста, безпека діяльності АЕС, критерії повідомлень у медіа про надзвичайні події на АЕС, джерела отримання інформації про АЕС, інформаційні приводи та новини про АЕС.
ПАМ’ЯТЬ – ЦЕ НЕ ТЯГАР, А НАШ НАЙЦІННІШИЙ СКАРБ, ЦЕ ТЕ, ЩО ТРИМАЄ НАС РАЗОМ, АБО ЧОМУ КНИЖКА СПОГАДІВ «З ГЛИБИН ДУМКАМИ ПОВЕРНУСЬ...» ПРО МИХАЙЛА ПРИСЯЖНОГО – НА ЧАСІ
Авторка спогадів «З глибин думками повернусь…» розпочала цю ініціативу як особистий задум, але зрештою усвідомила, що історія її батька виходить далеко за межі родини. Тому упорядковане видання стало живим документом, сплетеним зі щирих, теплих, інколи смішних, а подекуди сумних історій, що відображають справжню суть Михайла Присяжного – журналіста, наставника, декана, але передусім Людини. Авторка виокремила основні риси особистості колишнього декана факультету журналістики, його внесок у розвиток журналістської освіти, зокрема Львівської школи журналістики. В монографії «З глибин думками повернусь…» упорядковано різноманітні спогади-історії, втім, це не просто збірка історій про Михайла Присяжного, а спільний проєкт пам’яті, що об’єднав студентів, колег, друзів, випускників. Авторка наголошує на цінності видання для майбутніх поколінь журналістів, адже вдалося зафіксувати важливу частину історії факультету журналістики, Львівського національного університету імені Івана Франка та Українського вільного університету в Мюнхені від 1990-х до сучасності. Ця монографія – не лише збірник спогадів, а й важливе історичне джерело, що відтворює традиції та цінності не однієї генерації журналістської спільноти. Ключові слова: журналістика, Михайло Присяжний, факультет журналістики, Львівська школа журналістики, журналістська освіта, Львівський національний університет імені Івана Франка, Український вільний університет в Мюнхені.
CONTENT