Вісник Львівського університету. Серія економічна
Вісник публікує статті, які містять нові оригінальні результати дослідження актуальних питань розвитку фундаментальної економічної науки, вітчизняної та світової економіки, застосування кількісних методів та інформаційних технологій у цифровій економіці, інноваційних напрямів розвитку обліку та оподаткування, менеджменту, маркетингу, а також результати міждисциплінарних досліджень в галузях економіки, права, екології та інших наук.
Автори залишають за собою право на авторство своєї роботи та передають журналу право першої публікації цієї роботи на умовах ліцензії Creative Commons Attribution License, котра дозволяє іншим особам вільно розповсюджувати опубліковану роботу з обов'язковим посиланням на авторів оригінальної роботи та першу публікацію роботи у цьому журналі. Автори мають право укладати самостійні додаткові угоди щодо неексклюзивного розповсюдження роботи у тому вигляді, в якому вона була опублікована цим журналом (наприклад, розміщувати роботу в електронному сховищі установи або публікувати у складі монографії), за умови збереження посилання на першу публікацію роботи у цьому журналі. Політика журналу дозволяє і заохочує розміщення авторами в мережі Інтернет (наприклад, у сховищах установ або на особистих веб-сайтах) рукопису роботи, як до подання цього рукопису до редакції, так і під час його редакційного опрацювання, оскільки це сприяє виникненню продуктивної наукової дискусії та позитивно позначається на оперативності та динаміці цитування опублікованої роботи (див. The Effect of Open Access).
ТЕРИТОРІАЛЬНА ФРАГМЕНТАЦІЯ СОЦІАЛЬНО-ЕКОНОМІЧНОГО РОЗВИТКУ УКРАЇНИ В УМОВАХ ВІЙНИ: ПРОЯВИ ТА МЕХАНІЗМИ ПОДОЛАННЯ
Анотація. Метою статті є ідентифікація основних проявів територіальної фрагментації соціальноекономічного простору України в умовах війни та обґрунтування напрямів її подолання в контексті повоєнного відновлення. Дослідження базується на системному підході до аналізу просторових трансформацій, спричинених війною, і поєднує теоретичне узагальнення з інтерпретацією статистичних, аналітичних і політичних доказів. Розкрито сутність територіальної фрагментації та виокремлено її основні прояви: безпеково-екологічну, демографічну і соціально-економічну, інфраструктурну та інституційну фрагментацію. Обґрунтовано, що війна спричинила просторово нерівномірну концентрацію ризиків, населення, економічної активності, інфраструктурного навантаження та управлінських ресурсів, що посилює міжтериторіальні диспропорції та формує асиметричні траєкторії розвитку регіонів. Визначено ключові виклики для повоєнного відновлення, пов’язані з поглибленням просторової нерівномірності розвитку, зниженням територіальної згуртованості та послабленням функціональної цілісності соціально-економічного простору держави. Запропоновано механізми подолання територіальної фрагментації, що передбачають відновлення критичної інфраструктури, підтримку територій відновлення, удосконалення системи стратегічного і просторового планування, розвиток функціональних територій, агломерацій, кластерів та інших інтегрованих форм просторової організації економіки. Обґрунтовано доцільність переходу до моделі поліцентричного та просторово збалансованого розвитку, орієнтованої на зміцнення територіальної згуртованості та підвищення резильєнтності регіонів і територіальних громад. Ключові слова: територіальна фрагментація; соціально-економічний розвиток; просторовий розвиток; регіональний розвиток; територіальна згуртованість; резильєнтність регіонів; повномасштабна війна; повоєнне відновлення; державна регіональна політика.
Copyright (c) 2026 Вісник Львівського університету. Серія економічна
КОМПЛЕКСНА ОЦІНКА ТА СТРАТЕГІЧНІ ОРІЄНТИРИ ІНВЕСТИЦІЙНО-ІННОВАЦІЙНОЇ ДІЯЛЬНОСТІ ПІДПРИЄМСТВ ТРАНСПОРТУ
Анотація. Метою статті є комплексна оцінка інвестиційно-інноваційної діяльності підприємств транспорту в Україні та визначення подальших стратегічних орієнтирів їх розвитку в умовах глобальних трансформацій. Методологічною основою дослідження є методи економіко-статистичного аналізу, за допомогою яких визначено тенденції у динаміці обсягів капітальних інвестицій у транспортну галузь впродовж 2018–2025 років (метод аналізу часових рядів) та структури капітальних інвестицій за видами транспорту та джерелами їх фінансування (структурний аналіз і метод статистичного угруповання). Розглянуто приклади інвестиційноінноваційної діяльності транспортно-логістичних підприємств в Україні. Досліджено питання розвитку інновацій в транспортній сферіза трьома ключовими напрямками: автономізація, екологізація та цифрова трансформація. Визначено стратегічні орієнтири інвестиційно-інноваційної діяльності підприємств транспорту в Україні. Сформовано матрицю стратегічних пріоритетів підприємств транспортної галузі. Ключові слова: транспорт, підприємство, інновації, інвестиції, інвестиційна діяльність, інноваційна діяльність, інфраструктура, стратегічні пріоритети.
ГЛОБАЛЬНИЙ ТОРГОВЕЛЬНИЙ БІЗНЕС У СИСТЕМІ БЕЗПЕКОВИХ КООРДИНАТ: ВПЛИВ ЗБРОЙНИХ КОНФЛІКТІВ І ДЕРЖАВНОГО ПРОТЕКЦІОНІЗМУ
Анотація. Мета статті – виявити головні чинники, що детермінують динаміку процесів у глобальному торговельному бізнесі та визначити їхній вплив на стан цього виду бізнесу. Особлива увага зосереджена на посиленні протекціоністських підходів у державному регулюванні міжнародної торгівлі, а також на зростаючій політичній напрузі в зв’язку із відкритими збройними конфліктами між державами та поляризацією світу навколо нових претендентів на світове лідерство. У дослідженні використано методи статистичного аналізу для виявлення динаміки та структурних змін у глобальному торговельному бізнесі. Для проведення теоретичних узагальнень та формулювання висновків застосовано системний підхід з метою врахування різноманітних чинників як економічного, так і політичного, технологічного та екологічного характеру. Результати дослідження показали, що в сучасних умовах відбуваються глибокі зміни, що вливають на розвиток глобального торговельного бізнесу. До них, насамперед, віднесено: реконструкцію геополітичного ландшафту (послаблення старих і створення нових союзів, блоків і регіональних об’єднань); поширення політики державного протекціонізму; мілітаризацію світової економіки; деградацію міжнародних інституцій та зниження ефективності їх регулювання; екологізацію виробничих та цифровізацію економічних процесів. Водночас знецінюються цінностіглобалізації. Хоча процеси глобалізації все ще зберігаються й надалізабезпечують економічну взаємодію та інтеграцію, проте чітко простежуються й процеси деглобалізації, тяжіння до регіоналізму та ізоляціонізму Зроблено висновок про необхідність удосконалення науково-методичних підходів у дослідженнях глобального торговельного бізнесу для кращого розуміння змін та нових трендів і якіснішого прогнозування його динаміки в майбутньому. Ключові слова: глобальний торговельний бізнес; експорт; імпорт; державний протекціонізм; геополітичні конфлікти; глобальні ланцюги постачання, мілітаризація економіки, деглобалізація.
МІЖРЕГІОНАЛЬНІ І МІЖЧАСОВІ ВІДМІННОСТІ ПРОСТОРОВОЇ ПОЛЯРИЗАЦІЇ ТА ОПІРНОСТІ ДОХОДІВ МІСЦЕВИХ БЮДЖЕТІВ В УКРАЇНІ В УМОВАХ ВІЙСЬКОВОЇ АГРЕСІЇ
Анотація. Формування просторової політики сталого розвитку є одним із аспектів державного регулювання структурних змін у національній економіці, зокрема з точки зору подолання наслідків військової агресії проти України та післявоєнного відновлення на засадах сталого розвитку. Поглибленого теоретичного й прикладного дослідження потребує проблема співвідношення системної стійкості та просторової структурованості в національній і регіональній економіці. Зокрема, категорія поляризації є недостатньо розробленою, оскільки включає в себе як нерівномірність просторового розподілу економічної діяльності, так і просторово-структурну розірваність економічних процесів у територіальних громадах. Важливого методичного значення набувають питання визначення способів вимірювання просторової поляризації та розробка показників, придатних до оцінки сили ефекту у статистичних моделях. Метою статті є тестування статистичного зв’язку між стійкістю податкових надходжень до бюджетів територіальних громад в період збройної агресії проти України та статистичними характеристиками їх розподілу. Емпіричною базою дослідження є набори даних для трьох прифронтових регіонів України (Чернігівської, Сумської та Харківської), а також Львівської області. Сумська та Чернігівська області України у 2020 році демонстрували доволі подібні результати як за загальним обсягом податкових надходжень до місцевих бюджетів, так і за поляризацією їх просторового розподілу на рівні територіальних громад. Сумська область продемонструвала зниження податкових надходжень на 7,9% порівняно з обсягом 2021 року; Чернігівська область – зниження лише на 1,5%. Харківська область у 2023 році продемонструвала реальне скорочення загальних надходжень на 44%, у 2024 році – на 52% порівняно із 2021 роком. Податкові надходження на особу у стійкіших регіонах були більш поляризованими, а скорочення абсолютних реальних надходжень супроводжувалося зниженням бімодальності за Пірсоном. Використання бутстреп-методики дає змогу як здійснювати безпосереднє вимірювання ступеня бімодальності, так і тестувати статистичні гіпотези щодо форми розподілу за рядом критеріїв. Оцінювання D-критерію Ешмана як індикатора бімодальності проводилося для кожної області упродовж трьох кварталів 2021, 2023 і 2024 років. Тестування гіпотези здійснювалося із застосуванням t-тесту Велча для вибірок з нерівною дисперсією. Результати тестування дозволяють відкинути нуль-гіпотезу за рівня довіри більше 95%. Водночас різниця у значеннях D-критерію між вибірками громад, які відрізняються за рівне стійкості, лежить у 95-відсотковому довірчому інтервалі між -0,55 та -1,01, тобто, вибірки громад, що показують вищу резилієнтність податкових надходжень, характеризуються нижчим ступенем бімодальності за Ешманом. Цей результат є протилежним до застосування коефіцієнту бімодальності Пірсона та коефіцієнту поляризації за методикою OECD. Виходячи з цього, перспективи подальших досліджень пов’язані в першу чергу із теоретичною інтерпретацією одержаних кількісних результатів. Ключові слова: бімодальність, D-критерій Ешмана, просторово-структурні диспропорції, просторова стійкість, опірність, резилієнтність.
ЕКОНОМЕТРИЧНЕ МОДЕЛЮВАННЯ ВПЛИВУ ГЕОПОЛІТИЧНИХ РИЗИКІВ НА ЕКСПОРТ ТОВАРІВ УКРАЇНИ У КОНТЕКСТІ ЗОВНІШНЬОТОРГОВЕЛЬНОЇ БЕЗПЕКИ
Анотація. Метою статті є моделювання впливу геополітичних ризиків на експорт товарів України в умовах дії воєнних чинників. Методологічну основу дослідження становлять економетричне моделювання, що включає кореляційний та регресійний аналіз, а також методи статистичного узагальнення офіційних національних і міжнародних даних. Як ключові фактори впливу розглянуто індекс геополітичного ризику (Geopolitical Risk Index, GPR Index), показники політичної стабільності, глобальну цінову кон’юнктуру, реальний ефективний обмінний курс і зовнішній попит. Результати дослідження засвідчили наявність статистично значущого негативного впливу зростання геополітичних ризиків на обсяги експорту товарів України, що підтверджує високу чутливість зовнішньоторговельної діяльності до зовнішніх шоків. Водночас встановлено, що сприятлива глобальна цінова кон’юнктура частково нейтралізує негативний вплив геополітичних чинників, підтримуючи експортні доходи. Сформульовано висновок, що урахування геополітичних і воєнних ризиків, а також пов’язаних із ними змін цінової кон’юнктури, валютного курсу та зовнішнього попиту, вплив яких у досліджуваному періоді є обмеженим з погляду статистичної значущості, є необхідною передумовою коректного аналізу експортної динаміки та формування підходів до підвищення стійкості зовнішньоторговельної діяльності України в умовах геополітичної та воєнної нестабільності. Ключові слова: геополітичні ризики, експорт товарів, воєнні чинники, кореляційно-регресійний аналіз, глобальна цінова кон’юнктура, зовнішній попит, зовнішньоторговельна безпека.
ОЦІНЮВАННЯ РИЗИКІВ БІЗНЕС-ДІЯЛЬНОСТІ ПІДПРИЄМСТВ УКРАЇНИ В УМОВАХ ВОЄННОГО СТАНУ
Анотація. Метою статті є оцінювання ризиків бізнес-діяльності підприємств України в умовах воєнного стану та визначення основних напрямів підвищення стійкості бізнес-процесів в умовах економічної нестабільності. Методологічну основу дослідження становлять загальнонаукові методи аналізу і синтезу, системний підхід, методи економіко-математичного моделювання, статистичного аналізу, а також методи оцінювання ризиків. У роботі проаналізовано вплив воєнних чинників на функціонування підприємств України, зокрема порушення логістичних ланцюгів, зростання виробничих витрат, скорочення попиту, кадрові втрати та посилення фінансової нестабільності. Встановлено, що найбільший вплив на результати діяльності підприємств мають безпекові, фінансові та операційні ризики, які суттєво змінюють структуру бізнес-процесів і потребують адаптації моделей управління. На основі проведеного аналізу обґрунтовано доцільність використання економіко-математичних підходів для оцінювання рівня ризиків і прогнозування розвитку підприємств. Практичне значення результатів полягає у можливості використання запропонованих підходів для формування стратегій адаптації та забезпечення стабільності бізнес-діяльності в умовах воєнного часу. Ключові слова: економіка, економіко-математичне моделювання, бізнес-діяльність, бізнес-процеси, ризики, воєнний стан, підприємства України, економічна нестабільність, управління ризиками, розвиток підприємств.
ВИКОРИСТАННЯ ВІДКРИТИХ ДАНИХ У ПІДВИЩЕННІ ІНВЕСТИЦІЙНОЇ ПРИВАБЛИВОСТІ ТЕРИТОРІАЛЬНИХ ГРОМАД УКРАЇНИ
Анотація. Метою статті є обґрунтування підходів до використання відкритих даних як інструменту комплексної оцінки інвестиційної привабливості територіальних громад України, з урахуванням обмежень і викликів воєнного часу. Методологічну основу дослідження становлять методи системно-структурного аналізу для класифікації індикаторів інвестиційної привабливості, порівняльного аналізу офіційних та альтернативних джерел даних, а також метод узагальнення для формування рекомендацій щодо комбінованого підходу до збору інформації. Проаналізовано стан сфери відкритих даних в Україні, де, попри лідерські позиції у європейських рейтингах (Open Data Maturity), зберігаються проблеми недостатнього наповнення та оновлення даних на локальному рівні. Розглянуто основні категорії індикаторів, що формують інвестиційну привабливість: інфраструктурне забезпечення, демографічний потенціал, фінансова спроможність та бізнес-клімат. Для кожної категорії визначено відповідні офіційні джерела відкритих даних (data. gov.ua, E-Data, Prozorro, Держстат) та альтернативні інструменти (OpenStreetMap, аналітика мобільних операторів). Особливу увагу приділено викликам воєнного часу, таким як обмеження доступу до даних про критичну інфраструктуру, затримка оновлення статистики та значні міграційні процеси, що ускладнюють прогнозування. За результатами дослідження зроблено висновок про необхідність комбінованого підходу до збору інформації: поєднання офіційних реєстрів із краудсорсинговими та персоніфікованими (анонімізованими) даними. Такий підхід дозволить нівелювати ризики неповноти інформації, забезпечити прозорість для інвесторів та сприятиме обґрунтованому стратегічному плануванню розвитку територій навіть в умовах нестабільності. Ключові слова: інвестиційна привабливість, територіальні громади, відкриті дані, децентралізація, інфраструктура, економічний розвиток, публічна інформація, регіональна економіка.
БАЄСІВСЬКЕ ІЄРАРХІЧНЕ МОДЕЛЮВАННЯ ПРОСТОРОВО-ЧАСОВОЇ НЕОДНОРІДНОСТІ ЕКОНОМІЧНОГО РОЗВИТКУ РЕГІОНІВ УКРАЇНИ
Анотація. Метою статті є теоретико-методологічне обґрунтування та емпірична перевірка гіпотези про просторово-часову неоднорідність економічного розвитку регіонів України. У дослідженні застосовано байєсівську ієрархічну модель панельних даних із випадковими регіональними ефектами, часовою компонентою у формі стохастичного процесу випадкового блукання та регіонально-специфічними коефіцієнтами впливу екзогенного шоку. Оцінювання параметрів здійснено методом Монте-Карло за Марківськими ланцюгами із використанням трьох незалежних ланцюгів у середовищі JAGS. Інформаційну базу дослідження становлять офіційні статистичні дані за регіонами України впродовж 2010–2021 років. Результати дослідження засвідчили, що економічний розвиток регіонів України характеризується стійкою просторово-часовою неоднорідністю системного характеру: після 2014 року відбувся структурний перехід від конвергентного до дивергентного режиму регіонального розвитку, який закріпився на якісно вищому рівні міжрегіональної диференціації. Встановлено виражений інерційний характер регіонального економічного розвитку, показано, що вплив воєнного шоку є статистично неоднорідним між регіонами. Сформульовано висновок, що байєсівська ієрархічна модель демонструє високу пояснювальну здатність і є адекватним інструментом аналізу регіональної дезінтеграції в умовах структурних зламів і невизначеності. Ключові слова: байєсівська ієрархічна модель; просторово-часова неоднорідність; регіональний розвиток; регіональна економічна дезінтеграція; воєнний шок; інерційність розвитку.
ЛАТЕНТНА СТРУКТУРА ВЗАЄМОЗВ’ЯЗКІВ ЛЮДСЬКОГО КАПІТАЛУ ТА ФІНАНСОВОЇ ПОВЕДІНКИ ДОМОГОСПОДАРСТВ РЕГІОНІВ УКРАЇНИ В УМОВАХ БЕЗПЕКОВИХ ЗАГРОЗ
Анотація. У статті досліджено трансформацію фінансової стійкості домогосподарств та людського капіталу регіонів України в умовах війни на основі методів факторного аналізу. Метою дослідження є виявлення та оцінювання латентних структурних змін у взаємозв’язках між показниками фінансової поведінки домогосподарств, банківської активності, інвестиційного потенціалу та людського капіталу регіонів України у 2022–2025 рр. Інформаційною базою дослідження є статистичні дані Національного банку України, Державної служби статистики України та Міністерства освіти і науки України. Для оцінювання латентної структури регіонального розвитку використано метод головних компонент із Varimax-обертанням. До системи показників включено індикатори кредитної та депозитної активності домогосподарств, процентних ставок, банківської інфраструктури, освітньо-наукового потенціалу та інвестиційної активності регіонів. За результатами дослідження встановлено, що у 2022 р. домінуючий вплив на регіональний розвиток мали фактори воєнно-фінансової нестабільності, валютних ризиків та кризової фінансової поведінки домогосподарств. У 2023–2024 рр. відбувалася поступова адаптація фінансової поведінки населення, посилення ролі банківської інфраструктури, заощаджувальної та кредитної активності. Установлено, що людський капітал упродовж досліджуваного періоду поступово трансформувався із фрагментованого елемента регіональної адаптації у самостійний фактор стабілізації та повоєнного відновлення економіки України. Водночас воєнно-фінансові ризики поступово втрачали системоутворюючий характер та переходили у фазу локалізованої фінансової адаптації. Практичне значення отриманих результатів полягає у можливості використання запропонованого підходу для оцінювання регіональної економічної стійкості, формування державної політики підтримки домогосподарств, розвитку людського капіталу та забезпечення повоєнного відновлення економіки України. Ключові слова: фінансова стійкість домогосподарств, людський капітал, регіональний розвиток, освітньо-науковий потенціал, воєнна економіка, заощадження домогосподарств, інвестиційний потенціал домогосподарств, статистична оцінка, факторний аналіз.
ОБЛІКОВО-АНАЛІТИЧНА ІНФОРМАЦІЯ В СИСТЕМІ ВАРТІСНО-ОРІЄНТОВАНОЇ КОНЦЕПЦІЇ УПРАВЛІННЯ ПІДПРИЄМСТВОМ
Анотація. Метою статті є розкриття функціональної спрямованості парадигми «вартісно-орієнтоване управління» та її інформаційно-аналітичного забезпечення. Дослідження проведено на основі діалектичного методу пізнання з використанням методів аналізу й синтезу, що забезпечили комплексний розгляд функцій обліковоаналітичного забезпечення в процесах управління факторами вартості. Наведено облікову й аналітичну функції щодо інформаційного охоплення об’єктів вартості та проблемні аспекти формування узагальненої інформації. Встановлено, що окремі види показників та індикаторів в інтегрованій системі виміру вартісних факторів не забезпечують сучасні потреби вартісно-орієнтованого управління. Аргументовано доцільні напрямки коригування існуючого контенту обліково-аналітичного виміру для системи управління підприємством на основі вартості. Зроблено висновок, що домінуючий в українській практиці бухгалтерський підхід до відображення вартості підприємства не може повноцінно забезпечити інформаційні функції у пропонованій для вітчизняних підприємств системі управління. Запропоновано доцільність ведення українським підприємствам цілеорієнтованого управлінського обліку з базовим показником економічної доданої вартості. Ключові слова: підприємство, вартісно-орієнтоване управління, обліковоаналітичний інструментарій, фактори вартості, методика оцінювання, показник, вартість капіталу.
ІНСТРУМЕНТИ ПОДАТКОВОГО РЕГУЛЮВАННЯ ЕКОНОМІКИ УКРАЇНИ В УМОВАХ ВОЄННОГО СТАНУ
Анотація. Метою статті є оцінка результативності інструментів податкового регулювання, запроваджених в Україні в умовах воєнного стану, визначення їхнього впливу на дохідну частину бюджетної системи та обґрунтування напрямів удосконалення податкової політики в умовах післявоєнного відновлення. У дослідженні використано комплекс методів: системний підхід (для аналізу взаємозв’язків між податковими інструментами та фіскальною стійкістю), порівняльний і трендовий аналіз (для дослідження динаміки бюджетних надходжень), а також аналіз, синтез та метод узагальнення. Розглянуто наукові основи формування та реалізації податкової політики України в умовах воєнного стану. Проведено комплексний аналіз трансформації податкових інструментів, законодавчих змін, динаміки податкових надходжень та впливу воєнних факторів на фіскальну стійкість держави. Особливу увагу приділено оцінці ефективності тимчасових податкових послаблень, змін у механізмах адміністрування, ролі податкової політики у підтримці бізнесу та забезпеченні оборонних потреб. Визначено ключові тенденції відновлення фіскальної спроможності у 2023–2025 рр. та вплив цих процесів на макроекономічну стабільність. Проаналізовано системні проблеми адміністрування, недосконалість податкових пільг та низький рівень податкової культури населення. Розроблено пропозиції щодо підвищення результативності податкового регулювання, посилення інституційної довіри, гармонізації з європейськими стандартами та формування передумов післявоєнної відбудови. Ключові слова: податкова політика, воєнний стан, податкове регулювання, фіскальна стійкість, бюджетні надходження, підприємництво, податкове навантаження.
УПРАВЛІННЯ АДАПТАЦІЄЮ ПРАЦІВНИКІВ ІНТЕЛЕКТУАЛЬНОЇ ПРАЦІ В УМОВАХ НЕВИЗНАЧЕНОСТІ
Анотація. Метою статті є визначення особливостей адаптації працівників інтелектуальної праці в контексті управління знаннями, з акцентом на процеси передачі явних і прихованих знань, роль онбордингу та наставництва, а також оцінку ефективності адаптаційних практик в умовах соціально-економічних трансформацій, кризовості та воєнних викликів. Методологічною основою дослідження є системний та процесний підходи до управління знаннями й адаптації персоналу. Дослідження проведено у січні 2026 року за участю 157 респондентів із використанням онлайн-анкети, що містила закриті та відкриті запитання. За результатами дослідження встановлено, що більшість організацій забезпечують базові елементи адаптації нових працівників, зокрема надання ключової інформації, призначення наставника та первинну організаційну орієнтацію. Водночас виявлено фрагментарність комунікаційних процесів, нерівномірність підтримки з боку наставників і недостатню стандартизацію передачі знань. З’ясовано, що передача прихованих знань частіше здійснюється через неформальні канали взаємодії, тоді як формалізовані механізми управління знаннями використовуються обмежено. Домінуючими мотиваторами праці респондентів залишаються матеріальні чинники, що впливає на сприйняття ефективності адаптаційних програм.Обґрунтовано доцільність впровадження структурованих і гнучких адаптаційних практик, здатних підвищити продуктивність, залученість і стійкість персоналу в умовах нестабільного зовнішнього середовища. Ключові слова: управління знаннями; адаптація персоналу; працівники інтелектуальної праці; онбординг; наставництво; явні та приховані знання; людський капітал; навчання персоналу; організаційна соціалізація; економіка знань.
ОРГАНІЗАЦІЙНІ ВЕКТОРИ ПРОСТОРОВОГО РОЗВИТКУ ПІДПРИЄМСТВА
Анотація. Стаття присвячена новому науковому напряму – просторовому розвитку підприємств та виявленню організаційних векторів такого розвитку. Представлене дослідження здійснювалося з використанням таких загальнонаукових та спеціальних методів: аналіз та синтез було застосовано для встановлення змісту та особливостей застосування реінжинірингу, реструктуризації, спеціалізації, інтрапренерства, державно-приватного партнерства та інтеграції. Застосування методу узагальнення дозволило сформувати базові засади організаційних векторів просторового розвитку підприємства. На основі логічного методу та методів індукції та дедукції було доведено необхідність використання саме цих зазначених організаційних векторів просторового розвитку підприємства. У статті доведено, що ефективний розвиток підприємства може бути забезпечений на основі застосування таких організаційних векторів просторового розвитку підприємства як реінжиніринг, реструктуризація, спеціалізація, інтрапренерство, державно-приватне-партнерство та інтеграція. Встановлено основні причини необхідності застосування реінжинірингу, виявлено зміст змін які він передбачає, очікувані ефекти та підстави стримування від його застосування. Встановлено основні передумови застосування реструктуризації в Україні та її особливості. Доведено необхідність застосування спеціалізації підприємствами через її можливе використання в кількісному та якісному аспектах. Встановлено, що згідно кількісного аспекту спеціалізація проявляється через приєднання кількох підприємств до спільного виробництва продукту, а якісний аспект передбачає зосередження зусиль на виробництві певного виду продукції. Доведена необхідність застосування інтрапренерства як організаційного вектора просторового розвитку підприємства через його орієнтацію на ініціативних, цілеспрямованих працівників, які здатні генерувати ідеї вдосконалень та розробки нових зразків продукції. Встановлено необхідність застосування державно-приватного партнерства для розвитку стратегічних однак малоефективних виробництв. Доведено ефективність інтеграції як організаційного вектору просторового розвитку підприємства. Виявлено, що усі запропоновані організаційні вектори просторового розвитку підприємства включають такі спільні характеристики як бізнес-процеси, особливості здійснюваних змін, техніко-технологічна база, час здійснення, інституційна складова та продукція. Отримані результати можуть використовуватися менеджментом підприємств з метою оцінювання векторів та перспектив розвитку очолюваних підприємств. Ключові слова: підприємства, розвиток реінжиніринг, реструктуризація, спеціалізація, інтрапренерство, державно-приватне-партнерство, інтеграція
СТВОРЕННЯ ТУРИСТИЧНИХ КЛАСТЕРІВ ЯК ІНСТРУМЕНТ РОЗВИТКУ ТУРИСТИЧНОГО КОМПЛЕКСУ ТА ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ ЗАЙНЯТОСТІ НАСЕЛЕННЯ
Анотація. У статті досліджено теоретико-методичні та прикладні засади формування і розвитку туристичних кластерів як інструменту реалізації державної політики відновлення туристичного комплексу та забезпечення зайнятості в регіонах України в умовах воєнних викликів і повоєнної відбудови. Метою статті є обґрунтування методико-прикладних положень створення туристичних кластерів як інструменту розвитку туристичного комплексу та забезпечення зайнятості населення. Обґрунтовано доцільність використання кластерного підходу як концептуальної основи управління розвитком туристичного комплексу Карпатського регіонуУкраїни. Удослідженні використано системний, інституційний та кластерний підходи, методи структурно-функціонального й логічного аналізу, узагальнення, порівняння та наукового моделювання, що дало змогу обґрунтувати концептуальні засади формування туристичного кластера Карпатського регіону, визначити його інституційну структуру, функціональну модель і механізми координації взаємодії між учасниками. Проаналізовано існуючі наукові підходи до визначення структури та складу учасників туристичних кластерів. Визначено ключові складові такого процесу, зокрема формування туристичного продукту, створення туристичної пропозиції, супровід споживача, надання основних туристичних послуг, забезпечення суміжних сервісів та розвиток попиту на туристичні послуги. Запропоновано авторський підхід до структурування учасників туристичного кластеру, який передбачає виділення інституційної підсистеми та підсистеми функціонально-ресурсного забезпечення. Розроблено концептуальні положення щодо інституціоналізації туристичних кластерів. Зроблено висновок, що впровадження кластерного підходу здатне забезпечити системний розвиток туристичного комплексу Карпатського регіону України, посилити ефективність державної політики у сфері туризму та створити організаційно-економічні передумови для відновлення туристичної галузі України в умовах війни та повоєнної реконструкції. Ключові слова: соціальна політика, зайнятість, регіональний розвиток, туризм, туристичний комплекс, туристичний кластер
СТРАТЕГІЧНИЙ ВПЛИВ МАРКЕТИНГУ ВРАЖЕНЬ НА ЗРОСТАННЯ НЕМАТЕРІАЛЬНИХ АКТИВІВ ВИСОКОТЕХНОЛОГІЧНИХ B2B-ПІДПРИЄМСТВ
У статті досліджено маркетинг вражень як стратегічний інструмент зростання нематеріальних активів високотехнологічних підприємств у секторі B2B. Метою дослідження є визначення впливу інструментів маркетингу вражень на зростання нематеріальних активів високотехнологічних компаній B2B-сектору та оцінка ефективності їх застосування на ринках Центральної та Східної Європи. Науковий розрив, який заповнює ця стаття, полягає у недостатній емпіричній обґрунтованості механізмів трансферу маркетингових зусиль у вартість нематеріальних активів саме для ринків, що розвиваються, зокрема України та Польщі. Методологію дослідження становить систематизація інструментарію маркетингу вражень у B2B-середовищі (іммерсивні презентації, хакатони, події, контент-маркетинг, цифрові тури, програми ко-інновації) та розробка багатофакторної OLS-регресійної моделі для оцінки впливу цих інструментів на інтегральний індекс нематеріальних активів (IIA). Емпіричну базу сформовано на даних 10 технологічних компаній України та Польщі за 2022– 2024 роки, отриманих шляхом контент-аналізу та опрацювання ринкових показників. Результати дослідження підтвердили гіпотезу про статистично значущий позитивний вплив маркетингу вражень на нематеріальні активи (R² = 0,847; F = 18,42; p < 0,001). Систематизовано шість ключових інструментів маркетингу вражень для B2B-середовища: іммерсивні презентації (AR/VR, шоуруми), клієнтські хакатони, досвід-центричні події (конференції, демо-дні), контент-маркетинг вражень (сторітелінг, гейміфіковані освітні платформи), персоналізовані цифрові тури (пісочниці, онлайн-демо) та програми ко-інновації (партнерські екосистеми). активів мають програми ко-інновації (β = 0,341) та іммерсивні презентації (β = 0,312). Виявлено регіональну специфіку: ко-інновація є потужнішим драйвером для ринків України та Польщі порівняно із зрілими західними ринками, де переважає вплив бренд-орієнтованих інструментів. Практична значущість результатів полягає у можливості їх застосування при формуванні маркетингових стратегій технологічних компаній. Ключові слова: маркетинг вражень, нематеріальні активи, B2B маркетинг, високотехнологічні підприємства, інноваційні підприємства, іммерсивні технології, програми ко-інновації, регресійна модель, економіка вражень, цифровий маркетинг.
ІНСТИТУЦІЙНО-ФУНКЦІОНАЛЬНА МОДЕЛЬ SMART-ТРАНСФОРМАЦІЇ СОЦІАЛЬНОЇ СФЕРИ У ПРОЦЕСАХ ВІДТВОРЕННЯ ЛЮДСЬКОГО ПОТЕНЦІАЛУ
Анотація. Метою статті є обґрунтування теоретико-методичних засад та побудова інституційно-функціональної моделі smart-трансформації соціальної сфери у процесах відтворення людського потенціалу. Методологічну основу дослідження становлять методи аналізу, синтезу, узагальнення і порівняння, а також системний, інституційний, структурно-функціональний підходи. Обґрунтовано передумови цифрової модернізації соціальної сфери та уточнено сутність smart-трансформації як комплексного процесу інституційних, організаційних, функціональних і цифрових змін. Розроблено інституційно-функціональну модель smart-трансформації соціальної сфери, що інтегрує цифрові, інституційні та управлінські механізми для підвищення ефективності функціонування соціальної сфери й якості соціальних послуг. Ключові слова: smart-трансформація, соціальна сфера, людський потенціал, цифровізація, модель, цифрове державне управління, цифрова освіта, соціальна політика, механізми.
ЦИФРОВА ІНФРАСТРУКТУРА РЕГІОНІВ ЯК ОСНОВА SMART-ТРАНСФОРМАЦІЇ СОЦІАЛЬНО-ЕКОНОМІЧНИХ СИСТЕМ
Анотація. Метою статті є визначення завдань smart-трансформації соціальноекономічної системи та регіону й на цій основі обґрунтування напрямів і пріоритетів регіональної політики розвитку цифрової інфраструктури на обласному та місцевому рівнях. У дослідженні застосовано комплекс загальнонаукових і спеціальних методів, зокрема, методи системного і порівняльного аналізу, що забезпечують комплексне відображення закономірностей у досліджуваному об’єкті. Досліджено теоретикоприкладні засади розвитку цифрової інфраструктури як ключової передумови smart-трансформації соціально-економічних систем. Обґрунтовано роль цифрової інфраструктури у забезпеченні цифровізації економіки, модернізації системи публічного управління. Визначено сутність smart-трансформації соціально-економічних систем як комплексного процесу інтеграції цифрових технологій, даних та інноваційних управлінських рішень у всі сфери регіонального розвитку. Обґрунтовано пріоритетні напрями розвитку цифрової інфраструктури регіону. Ключові слова: регіон, регіональний розвиток, регіональна політика, соціальноекономічні системи, smart-трансформація, цифрова інфраструктура.