Вісник Львівського університету. Серія економічна
Вісник публікує статті, які містять нові оригінальні результати дослідження актуальних питань розвитку фундаментальної економічної науки, вітчизняної та світової економіки, застосування кількісних методів та інформаційних технологій у цифровій економіці, інноваційних напрямів розвитку обліку та оподаткування, менеджменту, маркетингу, а також результати міждисциплінарних досліджень в галузях економіки, права, екології та інших наук.
Автори залишають за собою право на авторство своєї роботи та передають журналу право першої публікації цієї роботи на умовах ліцензії Creative Commons Attribution License, котра дозволяє іншим особам вільно розповсюджувати опубліковану роботу з обов'язковим посиланням на авторів оригінальної роботи та першу публікацію роботи у цьому журналі. Автори мають право укладати самостійні додаткові угоди щодо неексклюзивного розповсюдження роботи у тому вигляді, в якому вона була опублікована цим журналом (наприклад, розміщувати роботу в електронному сховищі установи або публікувати у складі монографії), за умови збереження посилання на першу публікацію роботи у цьому журналі. Політика журналу дозволяє і заохочує розміщення авторами в мережі Інтернет (наприклад, у сховищах установ або на особистих веб-сайтах) рукопису роботи, як до подання цього рукопису до редакції, так і під час його редакційного опрацювання, оскільки це сприяє виникненню продуктивної наукової дискусії та позитивно позначається на оперативності та динаміці цитування опублікованої роботи (див. The Effect of Open Access).
ЕФЕКТ ЯКОРУВАННЯ У ПОВЕДІНКОВІЙ ЕКОНОМІЦІ: ПРАКТИЧНІ АСПЕКТИ
Анотація. Ефект якорування – поширене когнітивне упередження, яке спонукає людський мозок зосереджуватися під час ухвалення рішень на першому доступному елементі інформації, що призводить до вагомого впливу на ці рішення навіть нерелевантних чисел. Мета статті полягає у тому, щоб простежити особливості використання ефекту якорування у цінових та маркетингових стратегіях фірм і запропонувати засоби для пом’якшення негативних наслідків якорування у процесі ухвалення індивідами економічних рішень. Показано, що компанії, які вміло використовують схильність споживачів до якорування, успішно виконують декілька важливих завдань, зокрема щодо підвищення середнього чеку, поліпшення управління асортиментом, пришвидшення ухвалення покупцями рішення про покупку і загалом збільшення своїх прибутків. Натомість для потенційних покупців, учасників будьяких переговорів і судових процесів та інвесторів актуальним є завдання вберегтися від якорування чи хоча б частково нівелювати його вплив. Достатньо ефективними рекомендаціями для пом’якшення дії ефекту якорування сьогодні вважають важливість усвідомлення факту існування цього когнітивного упередження та підвищення обізнаності про нього, самоаналіз і розвиток критичного мислення, використання стратегії «розгляньте протилежне» (пошук причин, чому запропонований якір може бути хибним), пошук і використання декількох альтернативних точок відліку, апріорне формування власного уявлення про прийнятну ціну, короткострокове відтермінування рішення про покупку. Загалом, повністю усунути ефект якорування навряд чи вдасться, проте у багатьох ситуаціях можна значно послабити його вплив, діючи усвідомлено, збираючи додаткову інформацію і покладаючись на аналіз, а не на інтуїцію. Ключові слова: поведінкова економіка, евристики та когнітивні упередження, ефект якорування, ціноутворення, цінові стратегії фірм, ціни акцій, поведінкові фінанси.
Copyright (c) 2026 Вісник Львівського університету. Серія економічна
ІННОВАЦІЙНЕ ЛІДЕРСТВО ФОРМУВАННЯ ФІНАНСОВОЇ НЕЗАЛЕЖНОСТІ УКРАЇНИ
Анотація. Дослідження присвячене ролі інноваційного лідерства у формуванні фінансової незалежності України з акцентом на взаємодію інституційних реформ та цифровізації фінансового управління в умовах післявоєнного відновлення. Тривала війна радикально трансформувала фінансову систему держави, загостривши фіскальні ризики, збільшивши державний борг та посиливши залежність від зовнішніх кредиторів і міжнародних донорів. У цьому контексті метою статті є визначення механізмів досягнення фінансової автономії через поєднання мобілізації внутрішніх ресурсів, стратегічного інституційного планування та впровадження сучасних цифрових інструментів фінансового управління. Методологічно дослідження базується на комплексному підході, що поєднує SPACEаналіз (Financial Strength, Competitive Advantage, Environmental Stability, Development Potential), оцінку стійкості державного боргу (Debt Sustainability Analysis) за методиками IMF, World Bank та OECD, а також принципи інституціональної теорії. Аналіззосереджено на інституційній спроможності, впровадженні цифрових інструментів управління фінансами та стратегічних механізмах governance, що забезпечують прозорість, ефективність та фіскальну стійкість. Оцінено стан управління державним боргом, механізми мобілізації внутрішніх доходів та структуру стратегічних державних активів, що демонструє, як інноваційне лідерство здатне поєднати інституційні та цифрові стратегії для зменшення зовнішньої залежності при збереженні макроекономічної стабільності. Результати дослідження свідчать, що синергія інституційних реформ і цифровізації фінансового управління підвищує здатність України планувати та реалізовувати довгострокові фіскальні політики, ефективно використовувати внутрішні ресурси та зміцнювати міжнародну довіру. Особлива увага приділяється прозорому управлінню стратегічними активами та розвитку незалежного Debt Management Offi ce як ключових складових фінансової автономії. Дослідження підтверджує гіпотезу, що цілеспрямоване поєднання інституційного розвитку та цифрових інновацій створює стійку основу фінансового суверенітету України, що може слугувати моделлю для інших економік з високою зовнішньою залежністю та післявоєнною реконструкцією. Ключові слова: фінансова незалежність, фінансова безпека, інноваційне лідерство, інституційне стратегування, цифровізація, Debt Management Offi ce, фіскальна стійкість.
Copyright (c) 2025 Вісник Львівського університету. Серія економічна
ІНСТИТУЦІЙНА ЯКІСТЬ ЯК ДЕТЕРМІНАНТА ВИБОРУ СОЦІАЛЬНО-ЕКОНОМІЧНОЇ МОДЕЛІ: ЄВРОПЕЙСЬКИЙ ДОСВІД ТА УРОКИ ДЛЯ УКРАЇНИ
Анотація. У статті досліджується роль інституційної якості як ключової детермінанти формування та еволюції соціально-економічних моделей країн Європи в умовах посткризової та воєнно зумовленої трансформації. Обґрунтовано, що інститути виступають не допоміжним, а системоутворювальним чинником, який визначає здатність національних економік забезпечувати стійке зростання, соціальну згуртованість та стійкість до зовнішніх шоків. Теоретичною основою дослідження є положення нової інституційної економіки та підхід на основі різновидів ринкових систем, що дозволяє поєднати якісні характеристики врядування з типологією європейських соціально-економічних моделей. Здійснено аналітичний огляд результатів попередніх досліджень, побудованих на основі індексів Worldwide Governance Indicators (WGI) Світового банку та European Quality of Government Index (EQI), які свідчать про наявність стійкого зв’язку між високими показниками верховенства права, ефективності уряду та якості регулювання і здатністю економік до інноваційного розвитку, зниження бідності та формування глибоких фінансових ринків. Показано, що інституційна слабкість обумовлює відтворення периферійних ізалежних моделей розвитку, особливо в країнах Південної та Центрально-Східної Європи. Окрему увагу приділено елементам трансформації соціально-економічної моделі України в умовах повномасштабної війни. Аргументовано, що європейський вектор інтеграції створює унікальне вікно можливостей для інституційної конвергенції, а підвищення якості врядування має стати стратегічною передумовою переходу від мобілізаційної моделі до моделі сталого повоєнного розвитку. Ключові слова: інституційна якість, соціально-економічна модель, різновиди капіталізму, врядування, стійкість, європейська інтеграція.
ПРОГНОЗУВАННЯ ЕЛЕКТРОСПОЖИВАННЯ З УРАХУВАННЯМ СЕЗОННОСТІ ДЛЯ ПІДВИЩЕННЯ ЕФЕКТИВНОСТІ УПРАВЛІННЯ ЕНЕРГОСИСТЕМОЮ РЕГІОНУ
Анотація. Метою статті є формування прогнозної оцінки обсягів споживання електроенергії в Тернопільській області у 2025 р. з урахуванням сезонної компоненти шляхом застосування двох методів прогнозування та обґрунтування вибору оптимального методу на основі системи показників точності прогнозу. Для прогнозування автори використовують метод прогнозування з використанням індексів сезонності і метод гармонійного аналізу, які дають змогу урахувати циклічні закономірності в динаміці досліджуваних процесів. Порівняння результатів розрахунків двома методами показує, що використання індексів сезонності дає менші значення прогнозу споживання електроенергії порівняно з методом гармонійного аналізу. Результати оцінювання точності прогнозів за статистичними метриками для двох використаних методів свідчать про більшу ефективність методу індексів сезонності та доцільність використання його як інструменту моделювання та прогнозування енергоспоживання регіону. Ключові слова: електроспоживання, прогнозування, сезонність, індекси сезонності, гармонійний аналіз, циклічні коливання, управління.
СТАТИСТИЧНИЙ АНАЛІЗ РИНКУ ДЕПОЗИТІВ ФІЗИЧНИХ ОСІБ В УКРАЇНІ В УМОВАХ ВІЙНИ ТА ЦИФРОВОЇ ТРАНСФОРМАЦІЇ ЕКОНОМІКИ
Анотація. Метою наукової статті є визначення тенденцій розвитку ринку депозитів фізичних осіб в Україні в умовах війни та цифрової трансформації. Для дослідження використано статистичні методи аналізу структури і структурних зрушень, методи аналізу часових рядів, порівняльний аналіз. Результати дослідження вказують на стійке зростання ринку депозитів фізичних осіб, незважаючи на виклики, пов’язані з війною, економічною та політичною нестабільністю. Активне зростання обсягу гривневих коштів у банках України вказує на поступове відновлення довіри населення до банківської системи та ефективність заходів Національного банку України для підтримки фінансової стабільності. Попри це, соціологічні опитування та реальні темпи зростання депозитного портфеля з урахуванням інфляції підтверджують існування певної невизначеності на ринку. В інституційному середовищі ринку депозитів фізичних осіб спостерігається трансформація учасників у зв’язку з цифровізацією економіки, появою технологічних конкурентів та законодавчими змінами, які регулюють відповідні процеси. Ключові слова: депозит, банківська система, фінансова система, ринок депозитів фізичних осіб, війна в Україні, інфляція, цифровізація економіки, статистичний аналіз.
СТАТИСТИЧНІ МЕЖІ І СТРУКТУРА IT-ІНДУСТРІЇ В ЕКОНОМІЧНОМУ АНАЛІЗІ ЛЮДСЬКОГО КАПІТАЛУ: НАЦІОНАЛЬНІ ТА МІЖНАРОДНІ ПІДХОДИ
Анотація. Метою статті є визначення статистичних меж і структури IT-індустрії як середовища розвитку людського капіталу з урахуванням національних і міжнародних класифікацій видів економічної діяльності та професійноїзайнятості. Методологічну основу становлять загальнонаукові методи аналізу, порівняння, а також системний підхід, методи візуалізації даних. Проведено порівняльний аналіз національних статистичних класифікацій (КВЕД 2010, NACE 2.1-UA) та міжнародної ринковоорієнтованої класифікації (Глобальний стандарт класифікаціїгалузей, GICS) у частині відображення структури IT-індустріїз урахуванням відповідних ієрархічних рівнів цих стандартних групувань. За результатами порівняльного аналізу виявлено розбіжності у визначенні меж ІТ-індустрії, що впливають на оцінки її масштабів і характеристик розвитку людського капіталу. На основі гармонізації статистичних і ринково орієнтованих класифікацій запропоновано інтегрований підхід до структуризації IT-індустрії. Запропонована інтегрована модель передбачає виокремлення ядра IT-індустрії, до якого належать види діяльності, безпосередньо пов’язанізі створенням і підтримкою цифрових технологій, а також суміжних сегментів, що забезпечують функціонування цифрової економіки. Практичне значення результатів полягає у підвищенні якості економіко-статистичних оцінок та аналізу професійної структури зайнятості, внеску цього сектору в економіку країни та регіонів, виявлення розривів у показниках продуктивності праці з урахуванням структури ІТ-галузі, розроблення політик розвитку людського капіталу й підтримки IT-індустрії в Україні. Ключові слова: IT-індустрія; людський капітал; економічний аналіз, Класифікація видів економічної діяльності; Глобальний стандарт класифікації галузей, професійна зайнятість, статистичні межі.
МОНІТОРИНГ ФІСКАЛЬНОЇ ПІДТРИМКИ СУБ’ЄКТІВ АГРАРНОЇ СФЕРИ УКРАЇНИ
Анотація. У статті здійснено комплексне дослідження процесів фіскальної підтримки суб’єктів аграрної сфери України, що розглядається як один із ключових інструментів державної бюджетно-податкової політики у забезпеченні сталого розвитку сільського господарства та підвищенні його конкурентоспроможності в умовах глобальних викликів. Метою дослідження є моніторинг існуючих податкових та бюджетних преференцій та пільг для аграрних підприємств, оцінка їхнього впливу на конкурентоспроможність суб’єктів аграрної сфери, виявлення дисбалансів у системі податкової підтримки досліджуваних суб’єктів. Використано загальнонаукові методи (абстракції, систематизації, порівняння, узагальнення), економікостатистичні методи, що дозволило виокремити особливості, закономірності та основні напрями фіскального стимулювання суб’єктів аграрного сектору. Визначено проблеми функціонування системи податкових преференцій, серед яких нестабільність нормативно-правової бази, нерівномірність доступу до пільг між великими агрохолдингами та малими фермерськими господарствами, недостатня прозорість механізмів їх надання, ризики бюджетних втрат та відсутність системного моніторингу ефективності застосування податкових інструментів. Запропоновано методичні засади моніторингу ефективності податкової підтримки, що передбачають оцінку її впливу на інвестиційну активність, фінансову стійкість та виробничу динаміку аграрних суб’єктів. Обґрунтовано необхідність систематизації фіскальних інструментів та формування єдиної бази даних для забезпечення прозорості й контролю результативності їх застосування. Розроблено рекомендації щодо вдосконалення механізмів податкового стимулювання аграрної сфери, які спрямовані на підвищення ефективності використання бюджетних ресурсів, створення рівних умов для всіх учасників аграрного ринку, посилення інвестиційної привабливості. Ключові слова: моніторинг, фіскальна підтримка, податкова підтримка, бюджетна підтримка, податкові преференції, аграрна сфера, аграрні підприємства, податкове стимулювання, бюджетно-податкова політика.
ТИПОЛОГІЯ ТА ДЕТЕРМІНАНТИ СПОЖИВЧОЇ ПОВЕДІНКИ ДОМОГОСПОДАРСТВ НА ПРОДОВОЛЬЧОМУ РИНКУ
Анотація. Метою статті є обґрунтування типології споживчої поведінки домогосподарств на продовольчому ринку України та здійснення їх сегментації на основі виявлення ключових детермінант споживчого вибору. Визначено сутність домогосподарства та особливості формування його споживчої поведінки. Проаналізовано підходи щодо трактування споживчої поведінки домогосподарств. Визначено споживчу поведінку домогосподарств як форму реалізації економічних інтересів суб’єкта економічних відносин та механізм зворотного зв’язку між виробником та споживачем, що є відображенням соціальної структури суспільства та рівня життя населення. Здійснено аналіз типологій споживчої поведінки домогосподарств з урахуванням мотивів та особливостей поведінки його членів. З метою детального аналізу споживчої поведінкою домогосподарств на продовольчому ринку України проаналізовано результати проведеного маркетингового дослідження. За результатами дослідження нами розроблено чотирифакторну модель детермінант споживчої поведінки домогосподарств. Здійснено науково обґрунтовану сегментацію продовольчого ринку та виокремлено чотири основні сегменти споживачів даного ринку. Описано виявлені відмінності споживчої поведінки різних сегментів домогосподарств на продовольчому ринку. Визначено маркетингові інструменти, які доцільно використовувати для управління споживчою поведінкою кожного з виділених сегментів. Ключові слова: домогосподарство, споживча поведінка, продовольчий ринок, маркетингове дослідження, маркетингові інструменти, сегменти продовольчого ринку, типи споживчої поведінки, маркетингове управління.
БАГАТОКРИТЕРІАЛЬНА КЛАСИФІКАЦІЯ МЕТОДІВ ОЦІНЮВАННЯ КОНКУРЕНТОСПРОМОЖНОСТІ ПІДПРИЄМСТВ
Анотація. У статті запропоновано систематизацію методів оцінювання конкурентоспроможності підприємств на основі багатокритеріального підходу. Обґрунтовано необхідність класифікації методів оцінки конкурентоспроможності в умовах ринкової конкуренції, коли прийняття стратегічних і тактичних управлінських рішень потребує чіткого розуміння позицій підприємства, його сильних і слабких сторін. Проаналізовано основні підходи до оцінювання конкурентоспроможності та виокремлено ключові ознаки класифікації методів, зокрема за способом оцінки, способом подання результатів, рівнем врахування аспектів діяльності підприємства, можливістю прийняття стратегічних рішень, напрямом формування інформаційної бази та об’єктом оцінки. Розглянуто особливості застосування якісних і кількісних, графічних, матричних, аналітичних та комбінованих методів. Узагальнено переваги й обмеження окремих групметодів залежно від цілей оцінювання та специфіки діяльності підприємства. Запропонована систематизація сприяє більш обґрунтованому вибору методів оцінювання конкурентоспроможності та формуванню комплексного підходу до її аналізу. Ключові слова. Конкурентоспроможність підприємства, методи оцінки конкурентоспроможності, ознаки класифікації методів, стратегічні рішення, ринкові позиції.
ОЦІНЮВАННЯ ЕФЕКТИВНОСТІ РЕКЛАМНИХ ВИТРАТ ПІДПРИЄМСТВ ТОРГІВЛІ
Анотація. У статті обґрунтовано методичні підходи до оцінювання ефективності рекламних витрат підприємств торгівлі в умовах економічної нестабільності та зростання конкуренції. Метою дослідження є розроблення теоретико-методичних рекомендацій щодо оцінки ефективності рекламних витрат для забезпечення їх раціонального використання та підвищення результативності маркетингової діяльності. У процесі дослідження використано загальнонаукові та спеціальні методи, зокрема методи економічного аналізу, порівняльний і коефіцієнтний аналіз, розрахунок показників ROI, CPA, CPL, CPM, а також елементи кейсстаді для апробації запропонованої методики. Запропоновано два авторські підходи до оцінювання ефективності рекламних витрат: перший ґрунтується на співвідношенні приросту доходу (або прибутку) до приросту рекламних витрат; другий – на визначенні еластичності обсягів реалізації щодо змін рекламного бюджету. Обґрунтовано доцільність розгляду рекламних витрат як інвестиційних вкладень із застосуванням показників окупності та прибутковості. Запропонована система показників сприяє підвищенню обґрунтованості управлінських рішень, зниженню ризику необґрунтованих витрат і підвищенню адаптивності підприємств торгівлі до змін ринкового середовища. Ключові слова: рекламні витрати, ефективність, методи оцінювання, підприємства торгівлі, ROI.
АКСІОЛОГІЧНІ ВИКЛИКИ ПІДПРИЄМНИЦЬКОЇ КУЛЬТУРИ В УМОВАХ ВІЙНИ
Анотація. Метою статті є виявлення чинників, тенденцій та особливостей впливу трансформації ціннісних складових підприємницької культури в умовах повномасштабної війни на соціально-економічний розвиток України. Проведено дослідження впливу аксіологічних викликів та особливостей формування підприємницької культури в умовах повномасштабної війни на соціально-економічний розвиток України, виявлено основні чинники та тенденції трансформації ціннісних орієнтирів підприємницької активності, а саме в умовах деформації інституційноціннісного базису та системної кризи інститутів довіри, корупції, тінізації, тотальної девальвації безпекових цінностей та знищення активів, втрати людського потенціалу в умовах війни. В контексті пріоритетів відновлення та євроінтеграційних прагнень країни проаналізовано трансформацію аксіологічних чинників та особливостей формування підприємницької культури вітчизняного бізнесу, а саме в аспектізмін його громадянської позиції та соціальної відповідальності, у т.ч. щодо підтримки Збройних сил України, внутрішньо переміщених осіб, працівників, інклюзивності взаємодії, орієнтованої на захист життя, власності та інноваційного потенціалу. Ключові слова: підприємництво, підприємницький сектор, відновлення, соціальноекономічний розвиток, підприємницька культура, аксіологія, цінності, інституційні деформації, умови війни
СТРАТЕГІЧНІ ВЕКТОРИ ТРАНСФОРМАЦІЇ ТУРИСТИЧНОГО ПІДПРИЄМНИЦТВА: СИНЕРГІЯ ПІДПРИЄМНИЦЬКОЇ КУЛЬТУРИ, СОЦІАЛЬНОЇ ВІДПОВІДАЛЬНОСТІ ТА ІННОВАЦІЙ У КОНТЕКСТІ СТАЛОГО РОЗВИТКУ
Анотація. Метою статті є теоретичне обґрунтування та розробка концептуальної моделі стратегічного розвитку туристичного підприємства на основі інтеграції підприємницької культури, соціальної відповідальності та інноваційних технологій як ключових детермінант сталого поступу в умовах повоєнної відбудови України. Методологічну основу дослідження становить системний підхід до аналізу соціальноекономічних систем. У роботі використано методи логічного узагальнення та наукової абстракції (для уточнення понятійного апарату), метод концептуальногомоделювання (для розробки моделі «5P+C»), а також методи ситуаційного та порівняльного аналізу (для оцінки впливу глобальних трендів на вітчизняний туристичний бізнес). Проведено фундаментальний аналіз сучасних трансформаційних процесів у сфері туристичного підприємництва в умовах постіндустріального переходу та глобальних безпекових викликів. Наукова новизна дослідження полягає у розробленні інтегрального підходу до управління життєздатністю бізнес-структур у турбулентному середовищі. Основними результатами дослідження є доведення пріоритетності підприємницької культури як ідеологічного фундаменту, що визначає швидкість впровадження «зелених» та цифровізованих інновацій. Деталізовано трансформацію соціальної відповідальності бізнесу в інструмент репутаційного капіталу та соціальної реінтеграції вразливих верств населення. Запропоновано інтегральну модель «5P+C», яка дозволяє гармонізувати економічну ефективність підприємництва із цілями сталого розвитку. Висновки дослідження свідчать, що туристичне підприємство майбутнього еволюціонує у формат соціально-технологічного хабу, де цифровізація та штучний інтелект слугують інструментами інклюзії та екологізації. Практичне впровадження запропонованої моделі дозволить вітчизняній індустрії гостинності інтегруватися у глобальний ринок на засадах ціннісної диференціації та резильєнтності. Ключові слова: підприємництво, туристичне підприємство, підприємницька культура, соціальна відповідальність, інноваційний розвиток, сталий розвиток, інновації, резильєнтність.
ЗОВНІШНЯ ОСВІТНЯ МІГРАЦІЯ МОЛОДІ УКРАЇНИ: МІГРАЦІЙНІ НАМІРИ ТА ЧИННИКИ ВИБОРУ НАВЧАННЯ ЗА КОРДОНОМ
Анотація. Метою даної статті є виявлення міграційних намірів молоді щодо здобуття освіти за кордоном та характеристика чинників вибору країни навчання. Для досягнення поставленої мети використано соціологічне опитування, загальнонаукові методи (узагальнення, порівняння, структурно-логічний аналіз), статистичні методи, зокрема описову статистику та кореляційний аналіз, а також графічні методи представлення результатів дослідження. Результати опитування учнів та студентів різних закладів освіти Рівненської щодо їх ставлення до освітньої міграції показали, що у 45,2% респондентів мають бажання навчатися за кордоном, 7,8% – хотіли б, але наразі немають такихможливостей і лише 33% опитаних відповіли, що їх це не цікавить. До п’ятірки найважливіших факторів, що впливають на вибір країни навчання увійшли: можливість працевлаштування після навчання, можливість отримати грант чи стипендію для оплати навчання, вартістю та умовами проживання в країні, розмір оплати за навчання та престижність навчального закладу. При цьому, найбільшим попитом серед опитаних молодих українців користуються такі спеціальності як економіка (25%), маркетинг (16%) та інформаційні технології (13%). Щодо регіональних вподобань української молоді, то найбільш привабливими країнами для навчання за кордоном виявилися США (71,3%), Великобританія (61,7%), Канада (43,5%) та Німеччина (33,9%). Сформульовано висновок, що освітня міграція є надзвичайно актуальною для молодих українців. Однак, втрата молодого покоління (на сьогодні близько чверті усіх мігрантів з України знаходиться у віці 18-34 роки), яке є носієм інновацій та рушійною силою розвитку, може ускладнити повоєнне відновлення країни. Відтак регулювання міграції молоді має входити в коло пріоритетів державної політики і воєнної економіки України. Ключові слова: молодь, міграція молоді, освітня міграція, міграційні наміри, міграційна політика.
ПРОБЛЕМНІ АСПЕКТИ ФУНКЦІОНУВАННЯ РЕГІОНАЛЬНИХ РИНКІВ ПРАЦІ КАРПАТСЬКОГО РЕГІОНУ УКРАЇНИ ТА ІНСТРУМЕНТАРІЙ ЇХ ПОДОЛАННЯ
Анотація. Метою статті є визначення проблемних аспектів функціонування регіональних ринків праці Карпатського регіону України та обґрунтування інструментарію державної регіональної політики їх подолання. Визначено актуальні проблеми функціонування та розвитку ринків праці, до яких віднесено дисбаланси між попитом і пропозицією робочої сили, міграційні втрати та демографічне старіння населення, зростання безробіття, втрату робочих місць, деіндустріалізацію, низьку інвестиційно-інноваційна активність. Вказано на наслідки для регіональної економіки та ринку праці загострення найбільш актуальних проблем функціонування і розвитку ринків праці Карпатського регіону України. Обґрунтовано інструменти державної регіональної політики регулювання регіональних ринків праці, до яких віднесено активні програми зайнятості (професійна перепідготовка, підвищення кваліфікації, стимулювання самозайнятості та підприємництва), регіональні програми підтримки малого й середнього бізнесу, механізми дотацій і компенсацій роботодавцям за створення нових робочих місць, розвиток кластерних ініціатив у сфері туризму, деревообробки та рекреаційних послуг, удосконалення системи соціального партнерства між владою, бізнесом і профспілками, а також впровадження цифрових платформ моніторингу потреб ринку праці та координації освітньо-професійної підготовки з реальним попитом економіки регіону. Ключові слова: регіон, Карпатський регіон, ринок праці, дисбаланси, професійна підготовка і перепідготовка, структурні характеристики, попит і пропозиція, зайнятість, безробіття, локальні ринки, регіональний розвиток, регіональна політика, інструменти регулювання.
МЕХАНІЗМ ФІНАНСУВАННЯ ВИЩОЇ ОСВІТИ ЯК ЧИННИК ПІДВИЩЕННЯ ЇЇ ЯКОСТІ
Анотація. Метою даної статті є оцінка впливу механізму фінансування вищої освіти в Україні на її якість. Для досягнення поставленої мети використано загальнонаукові (узагальнення, порівняння, структурно-логічний аналіз), статистичні (середніх величин, групування, рядів динаміки, кореляційний аналіз), а також графічні методи дослідження. Результати дослідження показали, що на одного студента в Україні припадає значно менше фінансування, ніж у країнах з розвинутою економікою. За часів війни зростання цього показника обмежуються дефіцитом державного бюджету та впливом інфляції, отже, не виступає суттєвим чинником для підвищення якості вищої освіти України. Суспільне (бюджетне) фінансування вищої освіти в Україні становить майже половину загального. Фінансування стабільної діяльності базується на видатках попереднього року, що не забезпечує рівний доступ ЗВО до суспільних ресурсів, суперечить практиці розвинених країн щодо «вхідного фінансування», викликає скорочення фінансування ЗВО. Фінансування за результатами діяльності залежить від контингенту студентів за державним замовленням, яке слабко впливає на вибір спеціальності вступниками і розподіляється між ЗВО внаслідок адресного розміщення – непрозорого механізму, який зменшує середній конкурсний бал вступників. Коефіцієнти працевлаштування випускників і міжнародного визнання стимулюють ЗВО покращувати якість освітніх програм. Однак у формулі бракує показника фаховості науково-педагогічного персоналу, від рівня якого якість вищої освіти залежить безпосередньо. Грантове фінансування не тільки збільшує доступність вищої освіти в Україні, а й загалом стимулює підвищення її якості. Однак воно становить менше 2% суспільного фінансування, а кількість грантових рівнів недостатня для залучення успішних вступників. Фінансування вищої освіти за рахунок коштів фізичних та юридичних осіб передбачає урахування індикативної собівартості. З одного боку, цей механізм запобігає демпінгу контрактних цін, а зіншого – породжує «маскування» демпінгу, не враховує інституційний та регіональний фактори формування витрат, а, отже, впливає не на якість окремих освітніх програм, а зменшує конкурентні переваги ЗВО державної форми власності. Сформульовано висновок, що механізм фінансування вищої освіти України потребує удосконалення: збільшення частки фінансування за результатами, серед яких працевлаштування випускників, фаховість НПП; трансформування фінансування стабільної діяльності у грантове фінансування зізбільшенням кількостігрантових рівнів, урахування інституційного та регіонального факторів формування витрат для визначення індикативної собівартості. Ключові слова: вища освіта, ринок освітніх послуг, фінансування, фінансування стабільної діяльності, фінансування за результатами діяльності, державне замовлення, грант, індикативна собівартість, якість вищої освіти, ціна освітніх послуг.